Справа № 761/42559/25
Провадження № 2-др/202/46/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Дніпро 

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О., 
секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання розподілу судових витрат 
у цивільній справі № 761/42559/25

за позовом 

Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»

до 

ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.06.2026 позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 04.10.2024-100000132 від 04.10.2024 в розмірі 23 021 гривень 81 копійок, судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.
Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу судом не вирішувалось, але у позовній заяві позивач зазначав попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, у тому числі 6 000,00 грн витрат на професійну правову допомогу. 
11.06.2026 через підсистему «Електронний суд» представником позивача – Шабатин Наталією Анатоліївною подана заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн та відповідні докази.

Суд, вирішив питання щодо судових витрат на професійну правову допомогу без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.3 ст.270 ЦПК України.

Приписами ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.06.2026 питання щодо витрат на правничу допомогу не вирішено.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК).
При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК).
На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надані наступні документи: звіт про виконану роботу по клієнту ОСОБА_1 по договору про надання правничої допомоги №01/25-СЦ від 01.04.2025 між АО «ЛЕКС ВЕРІТАС» та ТОВ «Споживчий центр», платіжна інструкція від 11.06.2026, довіреність ТОВ «Споживчий центр» на Шабатин Н.А., наказ про прийняття на роботу до ТОВ «Споживчий центр» Шабатин Н.А. на посаду юрисконсульта структурного підрозділу відділ позовної роботи. 

У той же час, з матеріалів справи судом встановлено, що 03.10.2025 позов подано ОСОБА_2 , який є представником позивача.
З даних Єдиного Реєстру адвокатів (https://erau.unba.org.ua) за пошуковим запитом « ОСОБА_2 », «Шабатин Наталія Анатоліївна» судом встановлено, що вказані особи не є адвокатами.
Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є членом/партнером/адвокатом АО «ЛЕКС ВЕРІТАС».
Крім того, суду не надано договір про надання правничої допомоги. 

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Матеріали справи не містять жодного доказу, що керуючий партнер/партнер/член/адвокат АО «ЛЕКС ВЕРІТАС» надавали правову допомогу у справі №761/42559/25 позивачу ТОВ «Споживчий центр», у тому числі того, що вони надавали консультації і роз`яснення з правових питань, правовий супровід діяльності ТОВ «Споживчий центр» у відносинах з відповідачем, складали позовну заяву у даній справі, інші процесуальні та інших документів правового характеру, спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів ТОВ «Споживчий центр», тощо.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді даної справи в суді першої інстанції, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для позивача, відсутність доказів надання саме адвокатами АО «ЛЕКС ВЕРІТАС» реальної правової допомоги позивачу у даній справі, та доходить висновку про відмову у стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн (шість тисяч грн 00 коп.) – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення суддя склала 18.06.2026

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО