ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2026 р. Справа№ 911/492/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Скрипки І.М. 
Шаратова Ю.А. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика»
на ухвалу Господарського суду Київської області
від 22.04.2026
у справі № 911/492/26 (суддя - Ярема В.А.)
про повернення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбі Перспектива»
про внесення змін до договору,

у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбі Перспектива»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика»
про визнання права іпотекодержателя щодо об`єкта нерухомого майна та визнання нерухомого майна обтяженим іпотекою,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції
19.02.2026 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбі Перспектива» (далі - ТОВ «Комбі перспектива»/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська птахофабрика» (далі - ТОВ «Гаврилівська Птахофабрика»/відповідач) з вимогами про:
- визнання права іпотекодержателя щодо об`єкта нерухомого майна, зокрема Бройлерної ферми №7 загальною площею 13546,8 кв.м, розташованої за адресою: Київська обл., Бучанський р-н (раніше - Вишгородський), с. Гаврилівка, квартал, 7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 390165032218 (далі - майно), як такого, що виникло в силу закону у зв`язку з його продажем з відстроченням платежу (в кредит) за договором купівлі-продажу №1711 від 31.10.2025;
- визнання, що, зокрема, Бройлерна ферма №7 загальною площею 13546,8 кв.м, є обтяженою іпотекою (іпотека в силу закону) на користь позивача в забезпечення виконання відповідачем зобов`язання зі сплати ціни за договором у розмірі 8 932 000 грн до моменту повного виконання такого зобов`язання.
Позовні вимоги обґрунтовано необхідністю проведення державної реєстрації обтяження (іпотеки) на підставі відповідного рішення суду у цій справі та підтвердження (визнання) іншими особами існування у позивача відповідного права іпотеки, яке виникло в силу закону у зв`язку з продажем Бройлерної ферми №7 з відстроченням оплати (в кредит).
Так, у розрізі вказаного позивач зауважив, що у нього в силу закону виникло забезпечувальне право (іпотека) на майно до моменту повної оплати ціни, тоді як окремий іпотечний договір між сторонами не укладався.
Господарський суд Київської області ухвалою від 10.03.2026 у справі №911/492/26 прийняв до розгляду вказану вище позовну заяву та відкрив провадження, призначив на 20.04.2026 підготовче засідання, а також, зокрема встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
20.04.2026 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «Гаврилівська Птахофабрика» до ТОВ «Комбі Перспектива» про внесення змін до договору купівлі-продажу від 31.10.2025, укладеного між сторонами та посвідченого приватним нотаріусом і зареєстрованого за №1711, в частині строку оплати ціни договору, а саме: викладення підпункту 2.2. пункту 2 договору в редакції, вказаній відповідачем у прохальній частині зустрічного позову.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.04.2026 у справі № 911/492/26 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбі Перспектива» про внесення змін до договору з доданими до неї документами повернуто заявнику.
В ухвалі від 22.04.2026 Господарський суд Київської області вказав, що ураховуючи відомості про доставку ТОВ «Гаврилівська Птахофабрика» 10.03.2026 о 20:20 до його електронного кабінету ухвали про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що днем такої вручення ухвали є 11.03.2026, а тому останнім днем строку для реалізації відповідачем права на подання зустрічного позову, що обумовлено встановленим 15-денним строком на подання відзиву, є 26.03.2026.
Водночас зустрічну позовну заяву подано відповідачем через канцелярію суду 20.04.2026, тобто з пропуском відповідно встановленого строку та, відповідно, з порушенням ч. 1 ст. 180 ГПК України.
Однак, подаючи зустрічну позовну заяву до суду 20.04.2026, тобто з пропуском строку, відповідач не заявив про поновлення відповідного строку, зокрема ані згідно змісту такого зустрічного позову, ані у вигляді окремої заяви/клопотання відповідачем не наведено поважності причин пропуску строку та не викладено окремої вимоги про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 24.04.2026 у справі № 911/492/26 про повернення зустрічної позовної заяви. Справу № 911/492/26 передати до Господарського суду Київської області для продовження розгляду справи зі стадії вирішення питання про прийняття зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» від 17.04.2026 року (вх. № 2009/26 від 20.04.2026 року).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, оскільки підготовче провадження у справі не завершено, а саме на цій стадії вирішуються питання прийняття зустрічного позову та концентрації спору.
Скаржник звертає увагу суду, що судом першої інстанції не враховано, що підставою зустрічного позову є заборони, встановлені постановою Окружного суду м. Лімасол (Республіка Кіпр), виданою 13.02.2026 (складеною 19.02.2026, номер заяви про подання позову: 3/2026). Про існування зазначеної постанови та встановлених нею обмежень позивачу за зустрічним позовом стало відомо лише від його материнської компанії - DNIPRO AGRO ALLIANCE LTD - після спливу строку, встановленого судом для подання відзиву на первісний позов, внаслідок чого позивач за зустрічним позовом був об`єктивно позбавлений можливості реалізувати своє процесуальне право на подання зустрічного позову у встановлений судом строк.
Первісний позов спрямований на визнання за ТОВ «Комбі Перспектива» права іпотеко держателя та обтяження майна іпотекою у зв`язку з продажем нерухомого майна з відстроченням платежу. Зустрічний позов спрямований на зміну строку оплати за тим самим договором купівлі-продажу №1711 від 13.10.2025. Отже, обидва позов ґрунтуються на одному договорі, стосуються одного майна, ціни договору та зобов`язань за цим договором.
Спільний розгляд таких вимог відповідає принципу процесуальної економії, запобігає ухваленню потенційно суперечливих судових рішень та забезпечує повне вирішення спору між сторонами в межах одного провадження.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.04.2026 у справі № 911/492/26; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, пояснень.
13.05.2026 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень
22.05.2026 через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Комбі перспектива» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» на ухвалу Господарського суду Київської області від 22 квітня 2026 року у справі № 911/492/26 залишити без задоволення; ухвалу Господарського суду Київської області від 22 квітня 2026 року у справі №911/492/26 залишити без змін.
Позивач вважає, що судом першої інстанції було належним чином встановлено, що відповідачем пропущено строк на подання зустрічного позову без обґрунтування поважності причин пропуску строку. Крім того, відповідачем не було подано клопотання про поновлення пропущеного строку. Суд першої інстанції на підставі частини 6 статті 180 ГПК України мав безальтернативний обов`язок повернути таку заяву. 
ТОВ «Комбі перспектива» стверджує, що посилання на необізнаність про постанову Окружного суду Лімасола є спробою штучно створити підстави для поновлення строків, що були втрачені через власну процесуальну недбалість відповідача.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції 
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.
Реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.
Частиною п. 1 ст. 46 ГПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
За приписами частини 1 ст. 180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.
Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (ч. 6 ст. 180 ГПК України).
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників господарського судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Господарським процесуальним кодексом України певних процесуальних дій.
Отже, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії (подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 910/5172/19, від 06.12.2023 у справі № 918/604/23, від 16.09.2024 у справі № 917/321/24, від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23, від 17.04.2025 у справі № 920/482/24).
Колегія суддів встановила, що ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2026, одночасно із відкриттям провадження у справі № 911/492/26, відповідачу встановлено строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також строк до 20.04.2026 для подання заяв та клопотань, які відповідно до статті 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності).
Зазначену ухвалу суду отримано відповідачем 10.03.2026 о 20:20 до його електронного кабінету, таким чином днем вручення ухвали є 11.03.2026, тобто строк на подання відзиву/зустрічної позовної заяви сплив 26.03.2026.
У строк, визначений ухвалою від 10.03.2026, 25.03.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, а зустрічну позовну заяву було подано лише 20.04.2026, тобто після спливу строку, визначеного частиною першою ст. 180 ГПК України.
При цьому, встановлення в ухвалі від 10.03.2026 для відповідача строку для подання заяв та клопотань, які відповідно до статті 182 ГПК України мають бути вирішені у підготовчому засіданні (за наявності) - 20.04.2026, не змінює строку пред`явлення зустрічного позову, визначеного ч. 1 ст. 180 ГПК України.
Подаючи зустрічну позовну заяву до суду 20.04.2026, тобто з пропуском строку, відповідач не заявив про поновлення відповідного строку, зокрема ані згідно змісту такого зустрічного позову, ані у вигляді окремої заяви/клопотання відповідачем не наведено поважності причин пропуску строку та не викладено окремої вимоги про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову.
За змістом ч. 1 ст. 119 ГПК України поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, суд може лише за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Отже, Господарський процесуальний кодекс України не наділяє суд правом самостійно аналізувати та досліджувати причини пропуску процесуального строку на подання зустрічного позову, тому доводи скаржника про не надання судом першої інстанції оцінки обставинам, що стали підставами для подання зустрічного позову, а також моменту, коли апелянту стало про них відомо, відхиляються апеляційним судом.
При цьому, з огляду на вимоги ст. 13, 74 ГПК України, саме заявник повинен довести обставини, на які він посилається як на поважні причини пропуску встановленого законом строку, шляхом подання відповідних доказів. Без доведення заявником таких обставин підстави для поновлення пропущеного строку та розгляду відповідної заяви у суду відсутні (аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 30.09.2022 у справі № 910/21285/21).
Крім того, пред`явлення зустрічного позову на стадії підготовчого провадження не може нівелювати порушення стороною строку, встановленого ч. 1 ст. 180 ГПК України.
З урахуванням тієї обставини, що відповідач не звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення зустрічного позову - суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про повернення її заявнику. Так, підлягає застосуванню ч. 6 ст. 180 ГПК України.
Також апеляційний суд додатково зазначає таке.
Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20).
Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19).
Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі "Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії", від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії", від 08.03.2017 у справі "ТзОВ "Фріда" проти України").
Поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (постанова Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/12042/22).
Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.
Окремо колегія суддів також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.
Як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.04.2026 у справі № 911/492/26 не підлягає задоволенню. Ухвалу Господарського суду Київської області від 22.04.2026 у справі № 911/492/26 слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаврилівська Птахофабрика» на ухвалу Господарського суду Київської області від 22.04.2026 у справі № 911/492/26 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 22.04.2026 у справі № 911/492/26 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у випадках, порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді І.М. Скрипка

Ю.А. Шаратов