Справа 688/1345/25 
№ 2/688/101/26 

Рішення 
Іменем України

28 травня 2026 року        м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Березюк Н.П.
з участю секретаря Кулеші Л.М., 
позивача ОСОБА_1 ,
представників позивача ОСОБА_2 
Карпенка В. К. (в режимі відеоконференції), 
представника відповідача Пономаренка В.С. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України за участю третьої особи Державного підприємства «Рихальське» про поновлення на посаді, 
встановив
Короткий зміст позовних вимог та позиція позивача
27.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Фонду державного майна України про поновлення на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» з дати винесення наказу Фонду державного майна України № 337 від 28.02.2025.
Позов мотивований тим, що 09.10.2024 на його електронну адресу надійшов лист про направлення йому наказу Фонду державного майна України «Про вирішення кадрових питань державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України», яким його звільнено з посади виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України», у зв`язку з закінченням строку, згідно з пунктом 2 ст. 36 КЗпПУ. Наказ підписаний заступником голови Фонду державного майна України Ігорем Тимошенко.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025 його поновлено на посаді, вказане рішення оскаржене до Хмельницького апеляційного суду.
28.02.2025 Фонд державного майна України видав ще один наказ №337 про звільнення його з посади виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» відповідно до п.5 ч.1 ст. 41 КЗпПУ. Наказ підписаний заступником голови Фонду державного майна України Ігорем Тимошенко.
Вважає, що вказаний наказ є нікчемним, оскільки: підписаний не головою Фонду, а його заступником, тобто не уповноваженою особою; конкурс на посаду керівника підприємства не був проведений, тому не було підстави для його звільнення з посади в.о. керівника; закон, згідно якого його було звільнено з посади (п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України) не підлягає застосуванню до трудових відносин посадових осіб юридичних осіб публічного права, яким є Державне підприємство «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України», а тому його звільнено незаконно.
Просив поновити його на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» з дати винесення наказу №337, тобто з 28.02.2025.
Позиція сторони позивача
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, з підстав викладених у позові, просили поновити ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора з часу незаконного звільнення з 28.02.2025.
Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав. Вважає, що ОСОБА_1 незаконно звільнений з посади виконувача обов`язків директора державного підприємства, як член виконавчого органу на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Вказана норма не може бути застосована, оскільки підприємство, яке очолював позивач є державним, унітарним підприємством, власником якого є Фонд державного майна України. Трудові відносини з керівниками підприємств публічного права регулюються іншим законодавством, а тому додаткова підстава для звільнення, передбачена п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП не може застосовуватися до цих правовідносин. Враховуючи постанову Верховного Суду від 30.03.2026 у цій справі, також вважає, що між сторонами не врегульовано питання трудових відносин у період з 28.02.2025 до 08.07.2025, у зв`язку з чим просив позов задовольнити, поновивши ОСОБА_1 на посаді з 28.02.2025.
Узагальнені доводи та заперечення відповідача та третьої особи
31.03.2025 представник відповідача Фонду державного майна України Пономаренко В.С. подав заяву про відмову у відкритті провадження у справі, 07.04.2025 – подав заяву про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Житомирської області, в межах справи про банкрутство, прийнята до розгляду позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу про поновлення на роботі, предметом розгляду якої є наказ ФДМУ №337 від 28.02.2025. 
23.04.2025 представник відповідача Фонду державного майна України Григораш О. подав клопотання про закриття провадження в справі, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, підлягає вирішенню господарським судом.
22.05.2025 представник відповідача ФДМУ подав письмові пояснення, в яких зазначив, що директор підприємства є посадовою особою, а також зазначив, що КЗпП України доповнений статтею 41, яка передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору. Пунктом 5 частини 1 цієї статті передбачено право роботодавця на звільнення працівника за рішенням власника. При цьому така підстава не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, врахування попередньої роботи. А тому оспорюваний наказ прийнятий з дотриманням вимог закону.
29.07.2025 представник відповідача ФДМУ Григораш О.В. подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету позову.
10.06.2025 представник третьої особи ДП «Рихальське» Герасименко В.П. подав заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
25.07.2025 представник третьої особи ДП «Рихальське» Жуков Д.О. подав письмові пояснення щодо позову, у яких, посилаючись на постанову Хмельницького апеляційного суду від 08.07.2025, якою скасоване рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області про поновлення ОСОБА_1 на посаді, вважає звільнення ОСОБА_1 таким, що відповідає вимогам закону, внаслідок чого підстави для визнання незаконним, скасування оспорюваного наказу та поновлення на роботі відсутні.
30.07.2025 представник третьої особи ДП «Рихальське» Жуков Д. О. подав до суду заяву про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись на те, що наказом Фонду державного майна України № 1138 від 29.07.2025 скасовано п. 1 наказу ФДМУ № 337, ОСОБА_1 , вирішено вважати звільненим з посади виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське» 08.10.2024. Оскільки постановою Хмельницького апеляційного суду у справі № 688/4708/24 від 08.07.2025 встановлена законність звільнення ОСОБА_1 з посади згідно наказу ФДМУ від 08.10.2024 № 2346 та відсутність підстав для його поновлення на посаді, а ФДМУ видав наказ про скасування звільнення ОСОБА_1 28.02.2025, вважає, що настали обставини, у зв`язку з якими між сторонами не залишилося неврегульованих питань.
В судовому засіданні представник відповідача ФДМ України Пономаренко В.С. просив відмовити у задоволенні позову про поновлення на роботі з підстав, викладених у відзиві на позов.
Представник третьої особи ДП «Рихальське» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся на електронну адресу підприємства.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
27.03.2025 позивач звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до відповідача про поновлення на роботі, справа передана на розгляд судді Стаднічук Н.С. 
Ухвалами суду: від 03.04.2025 відкрито провадження у справі; від 06.05.2025 – відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, від 26.05.2025 - залучено до участі у справі як третю особу Державне підприємство «Рихальське»; від 04.08.2025 закрито провадження у справі.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.10.2025 ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.08.2025 скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 справа передана судді Березюк Н.П.
05.11.2025 суд постановив ухвалу про прийняття справи до розгляду та призначив справу для розгляду по суті на 03.12.2025.
03.12.2025 суд постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, відклав розгляд справи на 19.12.2025.
Розгляд справи відкладався за клопотанням представника позивача та у зв`язку з перебуванням головуючої у нарадчій кімнаті в кримінальній справі на 15.01.2026. Розгляд справи не відбувся у зв`язку з відкриттям Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційного провадження у цій справі та витребуванням цивільної справи.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.03.2026 постанову Хмельницького апеляційного суду від 21.10.2025 залишено без змін.
Справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 24.04.2026 та призначена до розгляду на 19.05.2026. 
19.05.2026 суд постановив ухвалу, без оформлення окремого документа, якою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. В справі оголошувалася перерва до 20.05.2026.
20.05.2026 перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 28.05.2026.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що наказом президента Національної академії аграрних наук України від 25.03.2022 №96-к призначено ОСОБА_1 виконувачем обов`язків директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» з 28.03.2022 до призначення директора в установленому порядку.
На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.08.2023 №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності», згідно акту приймання-передачі від 19.09.2023 єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» передано із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна України.
Наказом заступника голови Фонду державного майна України № 2346 від 08.10.2024 «Про вирішення кадрових питань державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» звільнено ОСОБА_1 , виконувача обов`язків директора державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України», згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору та призначено ОСОБА_4 виконувачем обов`язків директора, з дати наступної за датою видання цього наказу, на строк визначений укладеним з нею контрактом.
ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про поновлення його на посаді.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025 визнано протиправним та скасовано наказ Фонду державного майна України від 08.10.2024 № 2346 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади виконувача обов`язків директора підприємства; поновлено ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське». Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
Наказом Фонду державного майна України №162 від 31.01.2025 на виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025 у справі № 688/4708/24 поновлено ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське» з дати звільнення – 08.10.2024. 
Не погодившись з цим рішенням суду, Фонд державного майна України подав до Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 22.01.2025.
Водночас, наказом заступника голови Фонду державного майна України № 337 від 28.02.2025 «Про вирішення кадрових питань Державного підприємства «Рихальське» звільнено ОСОБА_1 виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське» датою видання цього наказу відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку із розірванням трудового договору з ініціативи роботодавця внаслідок припинення повноважень посадових осіб.
З таким наказом ОСОБА_1 не погодився та 27.03.2025 подав до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області позов про поновлення на посаді.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 08.07.2025 у справі № 688/4708/24 скасовано рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025 та ухвалено нове рішення. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Фонду державного майна України від 08.10.2024 №2346 в частині його звільнення; поновлення його на посаді виконувача обов`язки директора ДП «Рихальське», стягнення з Фонду державного майна України на його користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дати фактичного поновлення на роботі повністю відмовлено.
Врахувавши постанову Хмельницького апеляційного суду від 08.07.2025 у справі № 688/4708/24, Фонд державного майна України наказом №1138 від 29.07.2025 «Про впорядкування кадрових питань Державного підприємства «Рихальське» скасував пункт 1 наказу Фонду державного майна України від 28.02.2025 №337 «Про вирішення кадрових питань Державного підприємства «Рихальське», вирішив ОСОБА_1 вважати звільненим з посади виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське» 08.10.2024 згідно з наказом Фонду державного майна України від 08.10.2024 №2346 «Про вирішення кадрових питань» державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України». 
Мотиви та висновки суду 
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане, або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права, пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними, або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 
Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається не невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи
КЗпП України визначає загальні підстави припинення трудового договору (ст.ст.36, 36-1), розірвання трудового договору за ініціативою працівника (ст.ст. 38-39) та за ініціативою роботодавця (ст. 40), а також додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов (ст. 41).
Звертаючись з позовом до суду, позивач свої вимоги про поновлення на посаді мотивував тим, що після поновлення його на посаді, відповідач повторно допустив незаконне звільнення його з посади, застосувавши до нього законодавство, яке не підлягало застосуванню, оскільки таке не поширюється на трудові відносини керівника державного підприємства із підприємством. Крім того, наказ про його звільнення прийнятий не уповноваженою особою, а саме заступником, а не головою Фонду державного майна України. За таких обставин просив поновити його на посаді.
Твердження сторони позивача про те, що позивач був звільнений з посади не уповноваженим органом, а саме заступником, а не головою Фонду державного майна є безпідставними.
Так, відповідно до статті 5 Закону України від 21 вересня 2006 року №185-V «Про управління об`єктами державної власності» (далі Закон №185-V) Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України, зокрема, визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності; встановлює порядок передачі об`єктів державної власності суб`єктам управління, визначеним цим Законом.
За змістом пункту 4 частини першої статті 6 Закону №185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств та голів виконавчих органів господарських товариств, у статутному капіталі яких 100 відсотків акцій (часток) належать державі, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням вимог, передбачених контрактом, у випадках, якщо утворення наглядової ради не є обов`язковим відповідно до закону, а також якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом.
У статті 1 Закону України від 9 грудня 2011 року №4107-VI «Про фонд державного майна України» (далі Закон №4107-VI) визначено, що Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.
Фонд державного майна України очолює Голова, який призначається на посаду за поданням Прем`єр-міністра України та звільняється з посади Верховною Радою України (стаття 7 Закону №4107-VI).
В силу статті 8 Закону №4107-VI Голова Фонду державного майна України має заступників, у тому числі першого, які здійснюють визначені Головою Фонду державного майна України обов`язки. У разі відсутності Голови Фонду державного майна України чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин його обов`язки виконує один із заступників відповідно до встановленого Головою Фонду державного майна України розподілу обов`язків.
Пунктом 10 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року №1482 (в редакції на час передачі єдиного майнового комплексу Підприємства до сфери управління Фонду державного майна України) встановлено, що передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до Порядку подання та розгляду пропозицій щодо передачі об`єктів з комунальної у державну власність та утворення і роботи комісії з питань передачі об`єктів у державну власність, затвердженого цією постановою. Акт складається у чотирьох примірниках, підписується головою і членами комісії та затверджується органом, який створив комісію. Право на управління об`єктом передачі виникає з дати затвердження органом, який створив комісію, акта приймання-передачі, а орган, уповноважений управляти державним майном, що здійснював управління об`єктом, або самоврядна організація втрачає таке право.
Згідно з актом приймання-передачі, затвердженим 19 вересня 2023 року на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 серпня 2023 року №697-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності», єдиний майновий комплекс державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» передано із сфери управління Національної академії аграрних наук України до сфери управління Фонду державного майна України.
З огляду на викладене, Фонд державного майна України як орган управління відповідно до покладених на нього завдань вправі був звільнити ОСОБА_1 з посади виконувача обов`язків директора Підприємства.
Згідно з наказом Фонду державного майна України з кадрових питань (особового складу) від 12.09.2024 №1017к заступник голови Фонду Тимошенко І.О., якому були підпорядковане Управління підприємств агропромислового комплексу та надане право приймати рішення, вчиняти дії і підписувати документи з питань, що відносяться до їх компетенції, виходячи з напрямків діяльності (завдань, функцій) підпорядкованих структурних підрозділів, правомірно підписав наказ №337 від 28.02.2025 про звільнення ОСОБА_1 .
Водночас суд встановив, що після поновлення позивача на посаді за рішенням місцевого суду, відповідач звільнив його з посади виконувача директора державного підприємства на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб). На переконання сторони позивача, посада директора державного підприємства не належить до кола суб`єктів трудових правовідносин, до яких може застосуватися додаткова підстава звільнення, визначена вказаним положенням КЗпП, оскільки державне підприємство не є господарським товариством та у своїй діяльності не керується законодавством про господарські товариства, тому трудовий договір із позивачем не може бути припиненим із підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 липня 2024 року у подібній за обставинами справі № 573/1020/22 виснувала, що додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України - припинення повноважень члена виконавчого органу товариства (правління, дирекції, тощо у розумінні частини 4 статті 99 ЦК України), поширюється лише на членів виконавчого органу юридичних осіб - господарських товариств.
Повноваження посадових осіб юридичних осіб публічного права, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування (та інших, створених відповідно до частин других статей 167, 168,169 ЦК України), на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України припиненню не підлягають.
Суд зазначає, що ч. 1 ст. 41 КЗпП України було доповнено новою підставою звільнення (припинення повноважень посадових осіб) на підставі Закону України від 13 травня 2014 року № 1255-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів». Оскільки цей Закон був ухвалений з метою захисту прав інвесторів, то можна підсумувати, що дія норми п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України поширюється лише на посадових осіб юридичної особи – виконавчого органу товариства, членів наглядової ради акціонерного товариства та загалом посадових осіб будь-якого господарського товариства, а також інших осіб товариства, наділених організаційно-розпорядчими чи адміністративними функціями.
Отже, передбачена п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця – припинення повноважень посадових осіб – поширюється лише на членів виконавчого органу господарських товариств.
У цій справі між сторонами виник індивідуальний трудовий спір, а норми права щодо діяльності господарських товариств на спірні правовідносини не поширюються (зокрема, ч. 3 ст. 99 ЦК України і п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України). 
Тобто підстава для звільнення позивача згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є помилковою, оскільки ця норма права стосується лише члена виконавчого органу господарських товариств (правління, дирекція тощо), яким державне підприємство, виконувачем обовязки директора якого був позивач, не є.
Відповідно до змісту частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно зі статтею 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства (стаття 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, яка повинна забезпечувати ефективні системи виконання судових рішень, а також функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалено обов`язкове судове рішення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №711/8138/18).
Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що спірний наказ Фонду державного майна України винесено з порушенням трудового законодавства, оскільки відповідач застосував закон, що не підлягав застосуванню, а тому позивач підлягає поновленню на посаді.
Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо необхідності поновлення його на посаді, з огляду на таке.
Як встановлено з матеріалів справи, Фонд державного майна України наказом від 08.10.2024 №2346 «Про вирішення кадрових питань державного підприємства «Дослідне господарство «Рихальське» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України» звільнено ОСОБА_1 , згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.
Рішенням суду першої інстанції зазначений вище наказ було визнано протиправним та скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське».
На виконання судового рішення Фонд державного майна України наказом №162 від 31.01.2025 поновив ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське» з дати звільнення 08.10.2024.
В подальшому наказом Фонду державного майна України №337 від 28.02.2025 «Про вирішення кадрових питань Державного підприємства «Рихальське» звільнено ОСОБА_1 виконувача обов`язків директора Державного підприємства «Рихальське» датою видання цього наказу відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.
Проте, постановою Хмельницького апеляційного суду від 08.07.2025 року у справі №688/4708/24 рішення суду першої інстанції від 22.01.2025 про поновлення ОСОБА_1 на посаді скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Оскільки рішення суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді скасовано постановою апеляційного суду, то датою звільнення ОСОБА_1 є 08.10.2024 відповідно до наказу Фонду державного майна України №2346 від 08.10.2024.
Отже, спірний наказ №337 від 28.02.2025 «Про вирішення кадрових питань Державного підприємства «Рихальське» не порушує прав та законних інтересів позивача, оскільки звільнення ОСОБА_1 оформлено первинним наказом Фонду державного майна України №2346 від 08.10.2024.
Прийняття відповідачем оскаржуваного наказу стала можливою лише внаслідок допущення до негайного виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді виконувача обов`язків директора ДП «Рихальське», яке було скасоване постановою Хмельницького апеляційного суду від 08.07.2025. 
Суд зауважує, що скасований судовий акт (рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025) не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Отже, звільнення позивача оскаржуваним наказом не відбулось, оскільки Хмельницький апеляційний суд своєю постановою від 08.07.2025 визнав законним звільнення ОСОБА_1 із займаної посади саме 08.10.2024.
На підставі викладеного, у зв`язку із скасуванням рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.01.2025, на виконання якого позивач був поновлений на посаді, не має підстав для поновлення позивача на посаді у період з 28.02.2025 - дата видачі оскаржуваного наказу про звільнення, до 08.07.2025 – дата винесення постанови Хмельницького апеляційного суду про скасування рішення першої інстанції від 22.01.2025.
Верховний Суд у постанові від 03.08.2022 у справі № 757/50149/19-ц вказав, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Також не порушує права позивача формулювання підстави його звільнення з посади - відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, яке зазначене у оскаржуваному наказі, оскільки у зв`язку із скасуванням судового рішення першої інстанції від 22.01.2025, ОСОБА_1 вважається звільненим з 08.10.2024, а скасоване судове рішення першої інстанції від 22.01.2022 не породжує жодних правових наслідків для позивача з моменту його ухвалення, тобто з 22.01.2025.
З огляду на те, що оскаржуваним наказом не порушені права позивача, відсутні підстави для поновлення позивача на посаді у період 28.02.2025 по 08.07.2025.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10, 13, 141, 258- 268 ЦПК України, суд 
вирішив:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду державного майна України за участю третьої особи Державного підприємства «Рихальське» про поновлення на посаді . 
Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 28.05.2026. 

Суддя         Неоніла БЕРЕЗЮК