ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7399/24 Суддя (судді) першої інстанції: Ольга ТКАЧЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Грибан І. О., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №253350002447 від 19.04.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.06.1987 по 31.01.1989 в колгоспі імені Ілліча згідно наданих довідок КО «Спільна архівна установа Полтавського району» від 10.12.2021 №415/01-11.2, від 10.12.2021 №416/01-11.2, з 01.01.1990 по 02.01.1997 в колгоспі «Дружба» згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 і довідки №418/01-11.2 від 10.12.2021 та призначити пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.04.2024 з урахуванням довідок про заробітну плату №417/01-11.2 від 10.12.2021, №419/01-11.2 від 10.12.2021, №420/01-10.2 від 10.12.2021. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 10.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуло вказану заяву та рішенням від 19.04.2024 №253350002447 у призначенні пенсії відмовило у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж заявника становить 15 років 10 місяців 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховані наступні періоди:
- з 01.06.1987 по 31.01.1989 в колгоспі імені Ілліча, відповідно наданих довідок КО «Спільна архівна установа Полтавського району» від 10.12.2021 №415/01-11.2 та від 10.12.2021 №416/01-11.2, оскільки прізвище та ім`я не відповідають паспортним даним, по батькові відсутнє. Довідку про заробітну плату від 10.12.2021 №417/01-11.2 за зазначений період не взято до уваги, оскільки прізвище ім`я та по батькові не відповідає паспортним даним заявника;
- з 01.01.1990 по 30.04.1996 в колгоспі «Дружба», відповідно наданої довідки КО «Спільна архівна установа Полтавського району» від 10.12.2021 №418/01- 11.2, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним, по батькові зазначено скорочено. Довідку про заробітну плату від 10.12.2021 №419/01-11.2 за зазначений період не взято до уваги, оскільки прізвище ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним заявника.
Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, оскільки вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує законне право особи на отримання пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).).
Так, статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до приписів статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону № 1058-ІV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Отже, з вищезазначеного вбачається, що страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону №1058-IV.
Своєю чергою відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як вбачається з матерлів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.01.1990 позивач 01.01.1990 прийнятий на роботу в колгосп «Дружба»; 02.01.1997 - звільнений з роботи в колгоспі «Дружба».
Всі записи у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 оформлені роботодавцями належним чином (містить назву установ, дату та номер рішень про прийняття та звільнення, печатку та підпис уповноважених осіб). Зауважень до заповнення трудової книжки колгоспника відповідач не мав. Ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Відтак, період роботи позивача з 01.01.1990 по 02.01.1997 позивача підтверджується відомостями трудової книжки.
Відповідно до форми РС-право період роботи в колгоспі «Дружба» з 01.01.1990 по 02.01.1997 не зараховано до трудового стажу позивача.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи позивача у колгоспі «Дружба» з 01.01.1990 по 02.01.1997, вказаний у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , має бути зарахований до страхового стажу позивача.
Щодо періоду роботи з 01.06.1987 по 31.01.1989 в колгоспі імені Ілліча суд зазначає таке.
На підтвердження стажу роботи в колгоспі імені Ілліча Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області позивач надав архівні довідки Комунальної організації «Спільна архівна установа Полтавського району» від 10.12.2021 №415/01-11.2, №416/01-11.2, №417/01-11.2 
Відповідач не взяв до уваги ці довідки, оскільки прізвище, ім`я та по батькові не відповідають паспортним даним позивача, а саме прізвище зазначено « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 », у той час як в паспорті позивача зазначено « ОСОБА_4 », ім`я зазначено « ОСОБА_5 », у той час як у паспорті « ОСОБА_5 ». 
Як вірно зауважено судом першої інстанції, прізвище, власне ім`я та по батькові подаються в архівній довідці згідно з архівними документами, відповідальність за заповнення яких не може бути перекладено на позивача.
Водночас у довідках наявний запис, що у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника колгоспу імені Ілліча Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області 1987- 1989 роки інших працівників ОСОБА_1 не значиться. Зазначене підтверджує, що архівні довідки від 10.12.2021 №415/01-11.2, №416/01-11.2, №417/01-11.2 стосуються саме позивача - ОСОБА_1 та підтверджують період його роботи та заробіток в колгоспі імені Ілліча Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області з червня 1987 року по квітень 1988 року, з грудня 1988 по січень 1989 року.
Для підтвердження трудового стажу визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність та повнота оформлення документів. Неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності висновків Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі імені Ілліча Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області згідно з архівними довідками Комунальної організації «Спільна архівна установа Полтавського району» від 10.12.2021 №415/01-11.2, №416/01-11.2, №417/01-11.2. 
Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).
Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України. Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
У пункті 54 Рішення у справі Пічкур проти України ЄСПЛ також зазначив про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відтак, у даному випадку має місце порушення конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ Донецькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі «Дружба» з 01.01.1990 по 02.01.1997 та період роботи в колгоспі імені Ілліча Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області згідно з архівними довідками Комунальної організації «Спільна архівна установа Полтавського району» від 10.12.2021 №415/01-11.2, №416/01-11.2, №417/01-11.2.
Враховуючи зарахований ГУ ПФУ в Донецькій області страховий стаж позивача 12 років 02 місяці 10 днів та стаж, підтверджений матеріалами справи, суд зазначає, що загальний стаж ОСОБА_1 становить більше 15 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV.
В частині вимог позивача про зобов`язання територіального органу ПФУ призначити пенсію, то як вірно зауважено судом першої інстанції, пПід ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У зазначеному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішено.
Крім того, визначаючись щодо органу, який має приймати рішення про призначення пенсії, суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі-Порядок №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1), передбачає можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.
Так, згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Відповідно до матеріалів справи, заява позивача про призначення пенсії за віком від 10.04.2024 розглянута за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Донецькій області й рішення про відмову в такому призначенні прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України, яким і не враховано період трудової діяльності ОСОБА_1 до страхового стажу особи.
З огляду на зазначене та положення Порядку №22-1 суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
Згідно з вимогами частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (пункт 1).
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, необхідного пенсійного віку (65 років) позивач досягнув 21.10.2023, із заявою про призначення пенсії звернувся 10.04.2024. Відтак, пенсія позивачу повинна бути призначена з 10.04.2024 (з дня звернення). 
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя І. О. Грибан

(Повний текст постанови складено 18.05.2026)