ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/5113/25 пров. № А/857/43732/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити дії ,

суддя у І інстанції Мандзій О.П., 
час ухвалення судового рішення не зазначено,
місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль,
дата складення повного тексту рішення 07 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 23.08.2025 № 674 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації та особливий період" щодо призову солдата ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 року № 251 у частині зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, призначення на посаду солдата ОСОБА_1 ;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 у справі №500/5113/25, ухваленим у порядку письмового провадження, позовні вимоги було задоволено. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ТОМ ТЦК та СП та працював на посаді директора гімназії та вчителя англійської мови за основним місцем роботи з тижневим навантаженням 1,25 ставки. Позивач подав засобами поштового зв`язку заяву на відстрочку разом із разом із довідкою відділу освіти виконавчого комітету Великогаївської сільської ради від 05.08.2025 № 01-39/64, копією тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 , витягом з електронного кабінету призовника військовозобов`язаного і резервіста. Повідомленням № 4602700308205 вручене ТОМ ТЦК та СП 06.08.2025. Вказане свідчить про дотримання позивачем встановленої законом процедури при реалізації права на відстрочку під час мобілізації з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон № 3543-XII).
ТОМ ТЦК та СП неналежно організував військовий облік військовозобов`язаних, що призвело до порушення порядку мобілізації ОСОБА_1 , та дійшов незаконного висновку про відсутність підстав для розгляду заяви позивача про відстрочку разом із поданими документами. До ухвалення рішення за наслідками розгляду поданих документів позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а тому оспорюваний наказ ТОМ ТЦК та СП від 23.08.2025 № 674 у частині призову ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню. 
При обранні способу порушеного права суд першої інстанції виходив із того, що «незворотність мобілізації» є ознакою, яка притаманна випадкам, коли військовозобов`язаний, маючи правові підстави для відстрочки, ними в установленому порядку не скористався або скористався з порушенням встановленої законом процедури.
З урахуванням встановлених фактичних обставин та висновку про визнання протиправним та скасування наказу ТОМ ТЦК та СП від 23.08.2025 № 674 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації та особливий період» щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що порушенні права позивача підлягають поновленню шляхом скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 року № 251 у частині зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, призначення на посаду солдата ОСОБА_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби з подальшим виключенням зі списків особового складу частини.
У апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просила скасувати вказане рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що така підстава для звільнення з військової служби, як скасування наказу про призов на неї у чинному законодавстві відсутня. 
Стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі – Закон №2232-ХІІ) чітко передбачає перелік підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби. 
Зобов`язавши звільнити позивача з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 без застосування норми закону, який безпосередньо регулює спірні правовідносини, суд фактично підмінив вимоги законодавства з питань проходження військової служби в Збройних Силах України.
Зарахування ОСОБА_1 у списки особового складу Військової частини НОМЕР_1 відбулось без будь-яких порушень з її сторони та у відповідності до пункту 14 розділу 1 наказу Міністерства оборони України № 280 від 15.09.2022 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України». 
Звертає увагу на те, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 року № 251 у частині зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, призначення на посаду солдата ОСОБА_1 є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який станом на час вирішення справи повністю вичерпав свою дію, і між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 виникли нові правовідносини з приводу проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008. 
Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов, оскільки ці накази вже реалізовані. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, відповідно до наказу відділу освіти виконавчого комітету Великогаївської сільської ради Тернопільської області від 23.08.2024 № 29-к «Про продовження терміну дії трудового договору ОСОБА_1 » директору гімназії с. Грабовець Великогаївської сільської ради Тернопільської області ОСОБА_1 було продовжено строковий трудовий договір на 4 роки до 25.10.2028. 
Згідно з довідкою відділу освіти виконавчої комітету Великогаївської сільської ради від 05.08.2025 № 01-39/64 ОСОБА_1 дійсно працює на посаді директора та вчителя англійської мови гімназії с. Грабовець Великогаївської сільської ради Тернопільської області за основним місцем роботи з тижневим навантаженнями 1,25 ставки.
Тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 , виданим ТОМ ТЦК та СП військовозобов`язаному ОСОБА_1 , підтверджується, що він дійсно прийнятий на тимчасовий облік у запас Збройних Сил України за ВОС № 901 посадою «діловод» код 074.
Згідно із витягом з мобільного застосунку «Резерв +», сформованого 04.08.2025 о 13:43 год, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ТОМ ТЦК та СП було надано відстрочку до 07.08.2025 на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ. 
06.08.2025 позивач звернувся засобами поштового зв`язку на адресу ТОМ ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки разом із довідкою відділу освіти виконавчого комітету Великогаївської сільської ради від 05.08.2025 № 01-39/64, копією тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 , витягом з електронного кабінету призовника військовозобов`язаного і резервіста. Поштове відправлення №4602700308205 було вручене ТОМ ТЦК та СП 06.08.2025 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
ТОМ ТЦК та СП листом від 12.08.2025 №5311 повідомив, що за результатами розгляду заяви від 06.08.2025 щодо надання відстрочки від призову на військову службу від мобілізації, на особливий період, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ встановлено, що на моменту розгляду заяви позивач не перебуває на обліку в ТОМ ТЦК та СП. 
Згодом дані мобільного застосунки «Резерв+» знову оновились та інформація про перебування позивача на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не в ТОМ ТЦК та СП, зникла.
При цьому згідно з електронним військово-обліковим документом, сформованим в мобільному застосунку «Резерв +», станом на 23.08.2025, 07:47 год позивач перебував на обліку в ТОМ ТЦК та СП.
Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.08.2025 № 674 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі – Наказ № 674) нижчепойменованих військовозобов`язаних та резервістів відповідно до поіменного списку №1699/4470 від 23.08.2025 вирішено призвати на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та відправити до Військової частини НОМЕР_1 , серед яких і солдата ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 №251 нижчепойменованих військовослужбовців, призваних під час мобілізації, які прибули 23.08.2025 для проходження перепідготовки за новою військово-обліковою спеціальністю, з 23.08.2025 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення (норма № 1 - загальновійськова) з обіду 24.08.2025, призначено на посади курсантів з посадовим окладом 2470 грн на місяць, шпк «солдат», вирішено виплачувати надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, зокрема: з ТОМ ТЦК та СП – солдата ОСОБА_1 , 1990 р.н., НОМЕР_3 , у Збройних Силах не служив. 
ОСОБА_1 не погодився із своїм перебування на військовій службі та проходженням її у Військовій частині НОМЕР_1 і звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, а також з урахуванням наведених норм процесуального закону, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про правомірність призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а також правомірність прийняття командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу від 23.08.2025 № 251 у частині зарахування позивача до списків особового складу частини.
При цьому фактичні обставини справи учасниками справи визнаються та з огляду на приписи частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, в Україні у зв`язку з військовою агресією російською федерації із 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває дотепер. 
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає:
підготовку громадян до військової служби; 
взяття громадян на військовий облік; 
прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; 
проходження військової служби; 
виконання військового обов`язку в запасі; 
проходження служби у військовому резерві; 
дотримання правил військового обліку.
За правилами частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Як передбачено у статті 1 Закону №3543-XI мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
За приписами пункту 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки;
У відповідності до встановлених судом першої інстанції обставин ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ТОМ ТЦК та СП та на час своєї мобілізації обіймав посаду директора та вчителя англійської мови гімназії с. Грабовець Великогаївської сільської ради Тернопільської області за основним місцем роботи з тижневим навантаженнями 1,25 ставки.
Водночас ОСОБА_1 не заперечується те, що на час винесення ТОМ ТЦК та СП оспорюваного ним наказу від 23.08.2025 № 674 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації та особливий період" щодо призову на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 відповідного рішення про надання йому відстрочки від призову на військову службу ухвалене не було. 
При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що наявність у ТОМ ТЦК та СП самої лише інформації про можливе продовження надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ з урахуванням перебування його на відповідній посаді без наявності належного оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу з огляду на вказані обставини не перешкоджає можливості призову на військову службу під час мобілізації. Право на відстрочку від призову на військову службу має бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, ТОМ ТЦК та СП). Водночас реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття особою статусу військовослужбовця. 
Апеляційний суд не заперечує того, що ОСОБА_1 06.08.2025 звернувся засобами поштового зв?язку на адресу ТОМ ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки разом із довідкою відділу освіти виконавчого комітету Великогаївської сільської ради від 05.08.2025 № 01-39/64, копією тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 , витягом з електронного кабінету призовника військовозобов`язаного і резервіста і його поштове відправлення №4602700308205 було вручене ТОМ ТЦК та СП 06.08.2025. 
Разом із тим, матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 бездіяльності чи дій ТОМ ТЦК та СП при розгляді надісланих ним засобами поштового зв`язку згаданих документів у судовому порядку, а за правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Відтак, апеляційний суд наголошує на тому, що на час виникнення спірних правовідносин позивач правом на відстрочку від призову на військову службу вже не користувався, а отже вказана обставина не перешкоджала призову його на військову службу оспорюваним наказом ТОМ ТЦК та СП від 23.08.2025 № 674. 
Оцінюючи правомірність видання командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу від 23.08.2025 №251 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини, апеляційний суд виходить із такого.
Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі – Положення №1153/2008).
Згідно із пунктом 1 вказаного Положення ним визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Пунктом 6 Положення №1153/2008 передбачено, що початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах.
Згідно з абзацом 2 пункту 2.8 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за №611/25388, підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
З урахуванням того, що відповідно до сформованого ТОМ ТЦК та СП поіменного списку №1699/4470 від 23.08.2025 ОСОБА_1 був призваний на військову службу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що командир Військової частини НОМЕР_1 наказ від 23.08.2025 №251 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини прийняв правомірно у межах повноважень, передбачених пунктом 12 Положення №1153/2008, оскільки правових та фактичних підстав для відмови у зарахуванні такого до особового складу частини оспорюваним наказом не було. 
Водночас слід погодитися із доводами апелянта про те, що оспорювані ОСОБА_1 накази щодо його мобілізації та направлення для проходження військової служби за своєю юридичною природою є актами індивідуальної дії.
Конституційного Суду України в абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказав, що «за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».
Таким чином, наказ начальника ТОМ ТЦК та СП від 23.08.2025 № 674 у частині призову солдата ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2025 року № 251 у частині зарахування позивача до списків особового складу частини та на всі види забезпечення є актами індивідуальної дії, а відтак актами одноразового застосування, які станом на час вирішення спору вичерпали свою дію і не можуть бути скасовані.
Водночас апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що після реалізації вказаних наказів відповідачів виникли вже нові правовідносини з приводу проходження позивачем військової служби, особливості яких визначаються Законом № 2232 та Положенням № 1153/2008, якими не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов. 
Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до помилкового задоволення позову. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі №500/5113/25 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар