ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/3961/25 пров. № А/857/37951/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року (головуючий суддя Микитюк Р.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/3961/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21.04.2025 №092350007241 щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача здійснити з 15.11.2023 перерахунок і виплату ОСОБА_1 розміру пенсії з врахуванням заробітної плати (доходу) за період роботи в російській федерації на підставі довідок від 29.03.2021 № Б-72, від 29.03.2021 № Б-73, від 09.06.2021 № 162-Б/ОЗ, від 26.03.2021 № 089, від 02.04.2021 №№ 105, 106, від 09.04.2021 № 01V1/2/KM-135 та № 01/1/1/КМ-136, від 16.05.2012 № 125 та здійснювати її виплату з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, отже стаж, набутий на території російської федерації, зараховується до 31 грудня 1991 року. Вважає, що у пенсійного органу відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідок від 29.03.2021 № Б-72, від 29.03.2021 № Б-73, від 09.06.2021 № 162-Б/ОЗ, від 26.03.2021 № 089, від 02.04.2021 №№ 105, 106, від 09.04.2021 № 01V1/2/KM-135 та № 01/1/1/КМ-136, від 16.05.2012 № 125.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 15.11.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та відповідними документами.
За результатом розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення № 092350007241 від 21.11.2023, яким ГУ ПФУ у Львівській області відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, у зв`язку з відсутністю страхового стажу та непідтвердженням пільгового стажу. Вказаним рішенням встановлено, що вік заявника 56 років 8 місяців 22 дні, страховий стаж - 9 років 10 місяців 15 днів, пільговий стаж - не підтверджено. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано:
- всі періоди роботи після 01.01.1992 згідно трудової книжки від 04.06.1984, вкладишів до трудових книжок від 14.09.2021, від 19.04.2006 та довідок виданих РФ, оскільки відповідно Закону України від 23.12.2022 "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991;
до пільгового стажу роботи за Списком № 2 неможливо зарахувати:
- період роботи з 17.01.1989 по 18.01.1990, згідно довідки від 11.03.2021 № 01/01/11/07/02/01-01/1-4-39, виданої ПАТ "Укрнафта" про роботу в НГДУ Надвірнанафтогаз, оскільки подана довідка підписана керівником групи кадрових сервісів, старшим фахівцем (підтвердження повноважень на підписи та документи про зв`язок між ПАТ "Укрнафта" та НГДУ "Надвірнанафтогаз" в ЕПС відсутні);
- а також всі періоди пільгової роботи, згідно довідок, виданих РФ (№219 від 27.11.2007; №335 від 19.06.2019; №279 від 25.09.2015; №РН-14-20-Б-56-21 від 30.03.2021; №258 від 05.04.2021)
Вказані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі №300/12/24, яке набрало законної сили 23.01.2025.
Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 по справі №300/12/24 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 21.11.2023 № 092350007241, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 17.01.1989 по 03.03.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 15.11.2023 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
На виконання вказаного судового рішення, Головним управлінням ПФУ в Львівській області призначено ОСОБА_1 пенсію за віком, враховуючи зазначені періоди роботи.
При цьому, пенсію обчислено без врахування заробітної плати відповідно до довідок від 29.03.2021 № Б-72, довідка від 29.03.2021 № Б-73, від 09.06.2021 № 162-Б/ОЗ, від 26.03.2021 № 089, від 02.04.2021 №№ 105, 106, від 09.04.2021 № 01V1/2/KM-135 та № 01/1/1/КМ-136, від 16.05.2012 № 125.
Не погодившись із розрахунком розміру пенсії, позивач звернувся з заявою від 14.04.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату. 
За результатом розгляду заяви позивача, за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 21.04.2025 №092350007241 вказало, зокрема, що при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 не взято довідки про заробітну плату від 29.03.2021 № Б-72 № Б-73 (видані адміністрацією міста Ноябрськ), від 09.06.2021 № 162-Б/ОЗ (видану Архівним відділом адміністрації м. Радужний”), від 26.03.2021 № 089 (видану ТОВ “Обьнефтеремонт”), від 02.04.2021 №№ 105, 106 (видані ТОВ “ДенКаРс”), від 09.04.2021 № 01V1/2/KM-135 та № 01/1/1/КМ-136 (видані АТ “Газпромнефть-Ноярськнефтегаз”), від 16.05.2012 № 125,( видану ВАТ “Білоруським управлінням по наповненню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин”), оскільки з 01 січня 2023 року росія припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (а.с.13-14).
Позивач, вважаючи такі дії відповідача щодо врахування заробітної плати протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, звернувся до суду з метою захисту своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).
Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
Розділ VI Закону № 1058-IV врегульовує порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у солідарній системі, призначення, перерахунок та виплату пенсії.
Частина 1 статті 40 Закону № 1058-IV передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року, становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. 
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Частина 2 статті 40 Закону № 1058-IV встановлює, що у разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до ст. 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.
Згідно з частиною 1 ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведеними нормами чітко встановлено порядок і строк призначення/перерахунку пенсії, порядок звернення за призначенням/перерахунком пенсії, порядок прийняття заяви та обчислення страхового стажу та розміру заробітної плати, яка враховується для визначення розміру пенсії, а також права та обов`язки особи, яка звертається за пенсією та органу, який призначає пенсію. Органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі, в даному випадку довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках, і у випадку сумнівів провести відповідну перевірку. 
Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Питання врахування періодів роботи в російської федерації після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерації.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав-учасниць СНД і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди).
Підставою оскаржуваної відмови було те, що російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, а отже до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на час виникнення спірних правовідносин Україна та російська федерація були членами Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відтак така Угода розповсюджує свою дію на даний вид пенсійного забезпечення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.
При цьому, колегія суддів зазначає, що за наявності чинних у період роботи позивача положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Аналогічний висновок сформований Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 в справі № 577/2688/17, від 05.03.2020 в справі № 227/4978/16-а та від 26.03.2020 в справі № 264/2643/17.
Колегія суддів наголошує, що відповідачем не піддано сумніву достовірності відомостей, які зазначені у довідках про заробітну плату. Дані довідки містять помісячні суми, з яких нараховувались страхові внески до пенсійного органу.
Крім того, зазначені довідки засвідчені печатками підприємств, підписані уповноваженими особами, містять дані про фактичні суми заробітної плати позивача, а також містять інформацію щодо місцезнаходження і адресу підприємства, яким видані такі довідки.
У довідках про заробітну плату від 29.03.2021 № Б-72 № Б-73 (видані адміністрацією міста Ноябрськ), від 09.06.2021 № 162-Б/ОЗ (видану Архівним відділом адміністрації м. Радужний”), від 26.03.2021 № 089 (видану ТОВ “Обьнефтеремонт”), від 02.04.2021 №№ 105, 106 (видані ТОВ “ДенКаРс”), від 09.04.2021 № 01V1/2/KM-135 та № 01/1/1/КМ-136 (видані АТ “Газпромнефть-Ноярськнефтегаз”), від 16.05.2012 № 125 (видану ВАТ “Білоруським управлінням по наповненню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин”) вказано, що із всіх сум заробітної плати, включених у довідку, здійсненні відрахування до Пенсійного фонду російської федерації у відповідності до встановлених тарифів.
Рішення про відмову у перерахунку пенсії винесено формально, без належного розгляду заяви позивача, дослідження наданих документів і їх належної перевірки, без зазначення у ньому підстав та мотивів, з яких виходив пенсійний орган при прийнятті такого рішення, з порушенням закону, тому така відмова є протиправною і підлягає скасуванню
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити з 15.11.2023 перерахунок пенсії позивача з врахуванням заробітної плати відображеної у довідках від 29.03.2021 № Б-72, від 29.03.2021 № Б-73, від 09.06.2021 № 162-Б/ОЗ, від 26.03.2021 № 089, від 02.04.2021 №№ 105, 106, від 09.04.2021 № 01V1/2/KM-135 та № 01/1/1/КМ-136, від 16.05.2012 № 125 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Решта доводів та заперечень скаржника висновків суду не спростовують. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
За правилами статті 139 КАС України судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі № 300/3961/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш