ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/581/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі також – відповідач), в якій просить суд: 
- визнати дії військової частини НОМЕР_1 протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі абз. 4 п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі абз. 4 п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 16.10.2025, командування військової частини надало відповідь від 08.12.2025 № 8630/кп, відповідно до змісту якої право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі – винагорода) мають виключно громадяни України, які до набрання чинності постанови (до 13.02.2025) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу (під час мобілізації або за контрактом) під час воєнного стану (тобто у період з 24.02.2022), проходили військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців, з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, водночас військовослужбовцям, які станом на 24.02.2022 вже перебували на військовій службі за контрактом, виплата такої Винагороди не передбачена умовами постанови. Позивач з відмовою у виплаті йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн. не згоден та вважає такі дії протиправними та такими, що порушують його права.
Ухвалою від 19.01.2026 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
02.02.2026 від відповідача за вх. №8152 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позовні вимоги заперечив, пояснивши, що відповідно до абз. 1 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” (далі – Постанова №153) встановлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64 , затвердженим Законом України “Про затвердження Указу № 2102-IX Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. грн. Тобто, військовослужбовцям, які станом на 24.02.2022 (день введення воєнного стану на території України) вже перебували на військовій службі за контрактом, виплата оспорюваної позивачем винагороди не передбачена умовами Постанови №153 Водночас, 23.09.2020 позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2020 №221 (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 23.09.2020 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення. В подальшому, при проходженні військової служби 08.08.2025 молодшим сержантом ОСОБА_1 укладено новий контракт строком «до оголошення демобілізації», що долучено до позову. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, з 23.09.2020 позивача прийнято на військову службу до моменту введення воєнного стану та він продовжує проходити військову службу безперервно по теперішній час. А отже, відповідно до умов Постанови №153 позивач не набув права на отримання оспорюваної ним винагороди у розмірі 1 млн. грн. За таких обставин, у спірних правовідносинах військова частина НОМЕР_1 діяла виключно на підставах, в межах наданих повноважень та в порядку, що чітко встановлені чинним законодавством. Просив суд відмовити у задоволенні позову. 
12.02.2026 від позивача за вх. №11330 надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що позивач був прийнятий на військову службу за контрактом 23.09.2020 у віці 18 років строком дії контракту три роки. Виконуючи обов`язки військової служби, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з перших місяців повномасштабного вторгнення країни агресора, що підтверджується довідкою за формою 12 визначеною додатком 28 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України від 11.09.2025 № 7730/кп. За період безпосередньою участі в бойових діях під час строку дії контракту від 23.09.2020, позивач отримав два поранення, а саме від 23.03.2022 вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин середньої третини правого стегна, та від 10.12.2022 – вогнепальне осколкове поранення лівої поперекової ділянки. Обидва поранення позивач отримав під час безпосередньою участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, проте причинний зв`язок поранення від 22.03.2022 встановлено в порядку п.п. «є» п. 21.5 розділу 21 наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі - Наказ МОУ № 402), а саме «Поранення, ТАК, пов`язане з проходження військової служби», у зв`язку з відсутністю станом на момент проходження медичного огляду документів про обставини поранення. В свою чергу, поранення позивача від 10.12.2022, за наявністю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 969 від 29.03.2023 за формою визначеною додатком 5 до Наказу МОУ № 402 під час проведення медичного огляду військово лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_2 від 25.04.2023, вплинуло на рішення військово-лікарської комісії, яка в своєму рішенні від 25.04.2023 № 4257 визначило таке поранення позивача, як таке, що ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Не дивлячись на отриманні два поранення під час безпосередньою участі у бойових діях, наявної загрози життю під час бойових дій, спостереженням смерті, поранень, руйнувань, тривалим психоемоційним та фізичним виснаженням, позивач натомість, керуючись власними патріотичними переконаннями, беручи до уваги обов`язок згідно ст. ст. 17 та 65 Конституції України, зважаючи на свою необхідність захисту України, він добровільно підписує контракт від 19.10.2023 та далі проходить військову службу та приймає участь у бойових діях по теперішній час. Заявник у своєму відзиві на позовну заяву посилається на те, що позивач хибно ототожнює поняття «прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану» та поняття «уклав контракт під час воєнного стану», а також посилається на особисте твердження, що військовослужбовці, які станом на 24.02.2022 (день введення воєнного стану на території України) вже перебували на військовій службі за контрактом, виплата оспорюваної позивачем винагороди не передбачена умовами Постанови №153. Твердження заявника у своєму відзиві на позову заяву є помилковим та таким, що не підкріплюється нормами чинного законодавства, оскільки поняття «прийняті на військову службу під час дії воєнного стану» та «уклав контракт під час дії воєнного стану» є ототожнені поняттями оскільки є одним тим самим видом прийняття на військову службу відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» а саме, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом. Позивач проходить військову службу за контрактом, що означає те, що останній був прийнятий на військову службу за контрактом згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». В той же час, Постановою № 153 жодних застережень про те, що для набуття права для отримання одноразової грошової винагороди військовослужбовець повинен вперше потрапити до війська під час дії воєнного стану роз`яснення не містить. Спроба інтерпретувати положення підзаконного акту заявником у своєму відзиві вищевказаним чином, є не чим іншим як штучним звуженням обсягу прав військовослужбовця. Таким чином, враховуючи вищезазначене позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн. відповідно до абз. 4 пункту 4 Постанови № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», як військовослужбовцю, який у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримав поранення під час захисту Вітчизни. Просив суд позовні вимоги задовольнити. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . 
Згідно військово облікового документа Серія АВ № 642581, був призваний на військову службу 23.09.2020 року у віці 18 років у званні солдат. Станом на сьогодні проходить військову службу за контрактом, перебуває в званні молодший сержант, має статус учасника бойових дій та поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. 
16.10.2025 року позивач звернувся з письмовим рапортом до командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 про направлення подання та необхідного пакету документів для здійснення виплати військовослужбовцю одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень відповідно до п. 4 постанови КМ України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», як військовослужбовцю, який у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримав поранення під час захисту Вітчизни. 
До рапорту позивачем було додані такі документи: копія військово-облікового документа серія АВ № 642581 на 7 арк. в 1 прим.; копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 11.09.2025 на 1 арк. в 1 прим.; копія довідки про перебування на військовій служби за контрактом від 09.09.2025 на 1 арк. в 1 прим.; копія посвідчення серія НОМЕР_3 на 1 арк. в 1 прим.; копія службової характеристики на 2 арк. в 1 прим.; копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 969 від 29.03.2025 на 1 арк. в 1 прим.; копія довідки ВЛК при військовій частині НОМЕР_2 № 478 від 28.03.2022 на 1 арк. в 1 прим.; копія довідки ВЛК при військовій частині НОМЕР_2 № 4257 від 25.04.2023 на 1 арк. в 1 прим.; копія виписки із медичної карти хворого № 3748 на 1 арк. в 1 прим.; копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3392 на 2 арк. в 1 прим.; копія первинної медичної картки Форми 100 від 10.12.2022 на 1 арк. в 1 прим.; копія первинної медичної картки Форми 100 від 12.07.2024 на 1 арк. в 1 прим.; витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» на 1 арк. в 1 прим.; копія свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4 на 1 арк. в 1 прим.; довідка за реквізитами рахунку на 1 арк. в 1 прим. 
За результатами розгляду рапорту позивача, командування військової частини надало відповідь від 08.12.2025 № 8630/кп, відповідно до змісту якої зазначено, що право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах мають виключно громадяни України, які до набрання чинності Постанови (до 13.02.2025) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу (під час мобілізації або за контрактом) під час воєнного стану (тобто у період з 24.02.2022), проходили військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців, з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, водночас військовослужбовцям, які станом на 24.02.2022 вже перебували на військовій службі за контрактом, виплата такої винагороди не передбачена умовами Постанови. 
Вважаючи, що військова частина НОМЕР_1 безпідставно та незаконно відмовила позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди, тому з метою захисту своїх прав звернувся до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 
Статтею 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який триває й до теперішнього часу.
На підставі ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. с2 Закону № 2232 проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону № 2232 передбачені види військової служби, зокрема, базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу.
Як визначено ч. 7 ст. 2 Закону № 2232 базову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
На підставі ч. 1 ст. 4 Закону № 2232 Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2232 (базова загальновійськова підготовка для громадян, визначених п.п. 7 п. 2 розділу ІІ Закону № 3633-IX від 11.04.2024, розпочинається з 1 вересня 2025 року) базова загальновійськова підготовка проводиться з метою здобуття громадянами України військово-облікової спеціальності, навичок і умінь, необхідних для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 2232 для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку. Зазначені громадяни України можуть один раз обрати рік проходження базової військової служби до досягнення ними 24-річного віку.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, у добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
На підставі ч. 1 ст. 20 Закону № 2232 на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби:
особи рядового складу з числа військовослужбовців базової військової служби, які пройшли базову загальновійськову підготовку, проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, фахову передвищу, професійну (професійно-технічну), повну або базову загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі та/або пройшли базову загальновійськову підготовку - на військову службу за контрактом осіб рядового складу.
11.02.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, якою затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153)
Пунктом 2 Постанови № 153 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - Порядок № 153).
Відповідно до пункту з Постанови № 153 встановлено, що:
1) учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Національна гвардія;
Державна прикордонна служба;
Міністерство оборони;
Міністерство внутрішніх справ;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно з п. 4 Постанови № 153 встановлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Відповідно до п. 1 Порядку № 153 цей Порядок визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.
Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Як визначено п. 2 Порядку №153 під час воєнного стану в рамках реалізації експериментального проекту на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу строком на один рік можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 до 25 років (далі - окремі категорії громадян).
На підставі п. 7 Порядку № 153 контракт з окремими категоріями громадян укладається строком на один рік з обов`язковою умовою безпосередньої участі таких громадян у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців протягом дії контракту.
Відповідно до п. 13 Порядку № 153 однією з обов`язкових умов проходження військової служби є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком не менше шести місяців за сукупністю протягом дії контакту.
Згідно з п. 15 Порядку № 153 військовослужбовцям, які уклали контракт відповідно до цього Порядку, виплачується одноразова грошова допомога після укладення контракту, проходження відповідної підготовки та вступу до виконання обов`язків за посадою у військових частинах відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії або Адміністрацією Держприкордонслужби (далі - одноразова грошова допомога), у розмірі 1 млн. гривень, яка виплачується трьома частинами:
перша частина 200 000 гривень протягом п`яти робочих днів після підписання контракту та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку призначений;
друга частина 300 000 гривень протягом п`яти робочих днів після проходження відповідної підготовки та залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань, про що оголошується наказом командира військової частини;
третя частина 500 000 гривень у день виключення із списків особового складу військової частини, а у разі продовження військової служби за новим контрактом - в останній день дії контракту, укладеного відповідно до цього Порядку.
Суд звертає увагу, що застосовними у даними випадку є саме п. п. 3, 4 Постанови № 153, оскільки Порядок № 153 передбачає укладення контракту за відповідною формою, натомість, вказані пункти Постанови № 153 регламентують випадки укладення контракту до набрання законної сили відповідними Постановою та Порядком.
Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн. можлива виключно за умови дотримання встановлених Постановою № 153 вимог:
- особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, Держприкордонслужби,
- до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років була прийнята або призвані на військову службу під час воєнного стану;
- проходить військову службу, тобто є діючим військовослужбовцем на дату набрання чинності Постанови № 153 (13.02.2025);
- брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій);
- строк участі в бойових діях в сукупності становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою (13.02.2025).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно військово облікового документа серія АВ № 642581 був призваний на військову службу 23.09.2020 у віці 18 років у званні солдат. Станом на сьогодні проходить військову службу за контрактом, перебуває в званні молодший сержант, має статус учасника бойових дій та поранення, пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 11.09.2025 вих. №7730/кп ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: у період: з 09.03.2022 по 23.03.2022, з 01.04.2022 по 18.10.2022, з 28.10.2022 по 10.12.2022, з 26.12.2022 по 18.01.2023, з 30.01.2023 по 02.03.2023, з 14.03.2023 по 30.10.2023, з 13.11.2023 по 26.02.2024, з 29.02.2024 по 12.07.2024, з 25.07.2024 по 25.07.2024, з 13.08.2024 по 29.11.2024, з 01.12.2024 по 09.12.2024, з 17.12.2024 по 22.12.2024. з 10.01.2025 по 09.04.2025, з 23.04.2025 по 16.08.2025, з 04.09.2025 по 10.09.2025. 
З наведеного вбачається, що позивач є особою сержантського складу Збройних Сил України; до набрання чинності Постановою № 153 під час воєнного стану уклав контракт про проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (23.09.2020) у віці 18 років; на час набрання чинності Постановою № 153 (13.02.2025) проходив військову службу, тобто був діючим військовослужбовцем; брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф в Донецькій і Луганській областях; строк участі позивача в бойових діях в сукупності становить не менше шести місяців; не притягався до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення, та дисциплінарної відповідальності.
Відповідач заперечує право позивача на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153, оскільки позивачем було підписано перший контракт 23.09.2020, тобто до початку введення в Україні воєнного стану - 24.02.2022.
Проте, ці доводи є неприйнятими, а відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу зазначеної винагороди з цих підстав є протиправною, оскільки 23.09.2020 позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2020 №221 (по стройовій частині) ОСОБА_1 у віці 18 років, з 23.09.2020 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення. В подальшому, при проходженні військової служби 08.08.2025 молодшим сержантом ОСОБА_1 укладено новий контракт строком «до оголошення демобілізації». 
Позивач неодноразово отримував поранення.
Крім того, з 30.07.2025 питання виплати одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153 особам, які були прийняті на військову службу за контрактом під час дії воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу, врегульовано Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 942 від 30.07.2025 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» і з 30.07.2025 колишні строковики, які у період дії воєнного стану уклали контракт на проходження військової служби, та брали безпосередню участь у бойових діях строком не менше шести місяців підпадають під вказану виплату одноразової грошової допомоги.
Позивач продовжує проходження військової служби на теперішній час, тому до нього є застосовними вищезазначені положення Постанови № 153 з врахуванням внесених змін за умови наявності сукупності умов, визначених п. 4 Постанови № 153, а саме: особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, Держприкордонслужби; до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років був прийнятий або призваний на військову службу під час воєнного стану, уклав контракт в 08.08.2025року під час дії воєнного стану; проходить військову службу, тобто є діючими військовослужбовцями на дату набрання чинності Постанови № 153 (13.02.2025); брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій; строк участі в бойових діях в сукупності становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією Постановою (13.02.2025).
З огляду на викладене суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті такої одноразової грошової допомоги, тому позовні вимоги в цій частині позову є підставними та підлягають до задоволення.
Щодо визначення відповідачу обов`язку нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду відповідно до п. 4 Постанови № 153, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. ч. 2, 4 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення на користь позивача лише за умови, що:
позивач виконав усі вимоги закону для отримання відповідного рішення;
орган влади не має дискреції, тобто не має права обирати між кількома варіантами поведінки.
Якщо ж для вирішення питання орган влади повинен здійснити оцінку документів, перевірити їх відповідність, витребувати додаткові відомості, усунути розбіжності або використати інші інструменти, що належать до його компетенції, суд не вправі підміняти собою адміністративний орган, а має лише зобов`язати його розглянути заяву та ухвалити рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Така позиція є усталеною і узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 21-11а14 та від 22.04.2014 у справі № 21-484а13, та у постановах Верховного Суду від 03.10.2022 у справі № 520/12333/21, від 09.05.2024 у справі № 580/3690/23, від 08.12.2025 в справі № 420/13975/24.
За правилами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому суд зазначає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Матеріали справи свідчать, що відповідні положення КАС України відповідачем при вчиненні оскаржуваних дій не були дотримані в повній мірі. 
Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, враховуючи, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», не відповідають визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та чинному законодавству, тому такі дії потрібно визнати протиправними.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідає умовам нарахування та виплати одноразової грошової винагороди, визначеним п. п. 3, 4 Постанови № 153, тому суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
При цьому, відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстав для його розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України немає.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В : 

адміністративний позов задовольнити повністю. 
Визнати дії військової частини НОМЕР_1 протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, якою затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) одноразову грошову винагороду у розмірі 1 мільйон гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, якою затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 12.06.2026. 

Суддя Потабенко В.А.