П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/20065/24	

Перша інстанція: суддя Токмілова Л.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року, прийняту у порядку судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
Рух і обставини справи
25.06.2024 р. ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що виразилась у непроведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 р., 01.02.2021 р., 01.02.2022 р., 01.02.2023 р. на підставі довідок Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 06.05.2024 р. за №№ 6001.2-3211/6013, 6001.2-3211/6013/1, 6001.2-3211/6013/2, 6001.2-3211/6013/3 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. у основному розмірі 76% від грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. №168;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2020 р., 01.02.2021 р., 01.02.2022 р., 01.02.2023 р. у основному розмірі 76% грошового забезпечення на підставі довідок Головного управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 06.05.2024 р. за №№ 6001.2-3211/6013, 6001.2-3211/6013/1, 6001.2-3211/6013/2, 6001.2-3211/6013/3 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022р., 01.01.2023р., без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168, та раніше виплачених сум.
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку пенсії на підставі довідок від 06.05.2024р. №№ 6001.2-3211/6013, 6001.2-3211/6013/1, 6001.2-3211/6013/2, 6001.2-3211/6013/3, виданих Головним управлінням ДСНС України в Одеській області. Проте листом від 12.06.2024 р. відповідач відмовив у задоволені заяви, посилаючись на відсутність підстав. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 р. було визнано протиправними і нечинними пункти 1, 2 постанови № 103, проте Кабінет Міністрів України після цього не ухвалив рішення про зміну розміру грошового забезпечення і проведення перерахунку. Оновлені довідки не зумовлюють право позивача на перерахунок, підставою для перерахунку є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України і з цих підстав позивачу проведено перерахунок пенсії. 
З приводу вимоги позивача щодо визнання протиправними обмежень максимального розміру пенсії зазначив, що відповідно до статті 2 Закону України від 08.07.2011 р. № 3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, обмеження застосовується правомірно, відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Стосовно вимоги про здійснення виплати у розмірі 76% зазначив, що вона є передчасною, оскільки відновленню підлягають лише порушені права. Об`єктивні підстави вважати, що після здійснення перерахунку пенсії будуть порушені права позивача, відсутні.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 26.09.2024 р. позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 р., з 01.02.2021 р., з 01.02.2022 р. та з 01.02.2023 р. на підставі довідок від 06.05.2024 р. №№ 6001.2-3211/6013, 6001.2-3211/6013/1, 6001.2-3211/6013/2, 6001.2-3211/6013/3, виданих Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області станом на 01.01.2020 р., на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 р. та на 01.01.2023 р. Зобов`язав Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 р. за довідкою № 6001.2-3211/6013 від 06.05.2024 р. станом на 01.01.2020 р., з 01.02.2021 р. за довідкою № 6001.2-3211/6013/1 від 06.05.2024 р. станом на 01.01.2021 р., з 01.02.2022 р. за довідкою № 6001.2-3211/6013/2 від 06.05.2024 р. станом на 01.01.2022 р., з 01.02.2023 р. за довідкою № 6001.2-3211/6013/3 від 06.05.2024 р. станом на 01.01.2023 р., виданих Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4 844,80 грн.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. не було оскаржене сторонами справи і набрало законної сили 29.10.2024 р.
12.02.2026 р. позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі, але заяву повернуто без розгляду ухвалою від 16.02.2026 р.
26.02.2026 р. позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення контролю за виконанням рішення суду у справі.
Заява обґрунтована тим, що згідно з листом № 1500-0203-8/21596 від 12.02.2026 р. Головне управління ПФУ України в Одеській області повідомило, що сума доплати пенсії з 01.02.2020 р. по 31.12.2024 р. з урахуванням фактично виплачених сум складає 110 954.34 грн, і сума боргу буде погашена з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 р. №821. Проте позивачу досі не виплачена відкладена заборгованість у розмірі 110 954,34 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 844,80 грн.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.03.2026р. заяву задовольнив і зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24.
Звіт відповідача про виконання рішення суду надійшов до 29.04.2026 р. Відповідач вказав, що 26.12.2024 р. позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.02.2020 р., 01.02.2021 р., 01.02.2022 р., 01.02.2023 р. і сума доплати пенсії з урахуванням фактично виплачених сум склала 110 954,34 грн. Встановлений після виконання рішення суду у справі № 420/20065/24 розмір пенсії позивача становив 23 610,00 грн. Проводиться погашення суми боргу у порядку черговості після проведеного перерахунку на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 р. у справі №420/10217/21, яке набрало законної сили 01.02.2022 р. Інформація про виконання рішення суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24 внесена до реєстру судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Листом від 27.04.2026 р. №1500-0504-5/63015 здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо формування бюджетного запиту для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати за рішенням суду у справі №420/20065/24. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі в порядку, встановленому чинним законодавством, і в межах наданих повноважень. Виплата перерахованої пенсії і нарахованої доплати до неї буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 р. №821. Головне управління Пенсійного фонду України не може визначити орієнтовні строки повного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24 в частині виплати всієї суми заборгованості, оскільки виплата безпосередньо залежить від виділених бюджетних асигнувань та враховуючи принцип «пропорційності» виплати коштів -кількості проведених перерахунків на виконання судових рішень.
Позивач надав до суду відповідь на звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив відмовити у прийнятті звіту, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати відомості про керівника відповідального за виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024р. у справі №420/20065/24, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у розмірі від двадцяти до сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати новий звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24.
На обґрунтування позивач, зокрема, вказав, що на момент набрання законної сили рішенням від 29.10.2024 р. у справі 420/20065/24 – 29.10.2024 р. діяла Постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». З цією причини Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прі виконанні рішення суду у справі №420/20065/24 повинно використовувати Постанову Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», а не Постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 р. №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.05.2026р. прийняв звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.04.2026р. про виконання судового рішення у справі №420/20065/24 від 26.09.2024р. Встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24 в частині виплати суми заборгованості. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у 60-денний строк з моменту отримання копії ухвали подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24 в частині виплати ОСОБА_1 суми заборгованості.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою до П`ятого апеляційного адміністративного суду, в якій просив:
скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 р. у справі № 420/20065/24;
винести нове судове рішення, яким:
відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області у прийнятті звіту від 28.04.2026р. про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09 2024 р. у справі № 420/20065/24;
винести окрему ухвалу суду відповідно до ст. 249 КАС України і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області свідомо не виконало вимогу статті 129-1 Конституції України, частини першої та другої статті 370 КАС України, частину 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду відомості про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення від 26.09.2024 року у справі №420/20065/24, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження; реєстраційний номер облікової картки платника податків керівника ГУ ПФУ в Одеській області; зареєстроване місце його проживання. 
накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 , штраф в розмірі від двадцяти до сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
зобов`язати керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченко О.Є., протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду подати новий звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі № 420/20065/24.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2026р. відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Оцінка суду першої інстанції
Суд першої інстанції за результатами розгляду звіту про виконання судового рішення, наданих документів на підтвердження його виконання дійшов таких висновків.
Попри те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24 залишається невиконаним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в частині здійснення виплати позивачу суми нарахованої доплати (заборгованості), відповідач надав достатньо доказів на підтвердження викладених в звіті обставин, що стосуються обліку заборгованості в підсистемі «Реєстр судових рішень», а також вчинення активних дії на виконання рішення, зокрема звернення за фінансуванням до Пенсійного фонду України.
Питання застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області Постанови Постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025р. №821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» не було предметом спору під час розгляду справи. Оскільки обставини, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наводились відповідні висновки, суд першої інстанції вказав, що вирішення порушених питань можливе шляхом пред`явлення окремого позову на захист прав позивача.
Виконання рішення суду у справі в частині стягнення судового збору врегульовано Законом України від 05.06.2012р. № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845, покладено на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та відбуватиметься шляхом безспірного списання коштів з рахунків відповідача, а, отже, у спосіб та порядок, що перебувають поза межами контролю відповідача-суб`єкта владних повноважень та від його дій або бездіяльності не залежать.
Водночас, ураховуючи, що органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не є органами примусового виконання рішень, контроль за виконанням рішення суду, яке покладено на органи Державної казначейської служби України, у такому випадку не регулюється приписами статтями 287, 382 КАС України.

Доводи апеляційної скарги
Позивач на обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав такі аргументи.
Суд першої інстанції при прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не урахував його думку, викладену у відповіді на звіт.
На момент набрання законної сили рішенням від 29.10.2024р. у справі № 420/20065/24 – 29.10.2024 р. діяла Постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018р. № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду». З цієї причини Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прі виконанні рішення суду у справі №420/20065/24 повинно використовувати Постанову Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», а не Постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025р. № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень».
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про надання відповідачем достатніх доказів на підтвердження викладених у звіті обставин, що стосуються обліку заборгованості в підсистемі «Реєстр судових рішень», а також вчинення активних дій на виконання рішення, зокрема звернення за фінансуванням до Пенсійного фонду України.
Суд першої інстанції не урахував наявну судову практику, зокрема низку висновків Верховного Суду, за якою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, а норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення на керівника відповідача штрафу за неподання звіту чи невиконання рішення. Позивач не погоджується з висновком суду про те, що виконання рішення у справі ускладнено з незалежних від відповідача причин, а поданий звіт прийнято частково.

Позиція відповідача на заявлену апеляційну скаргу
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 382-3 КАС України суд за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 382-3 КАС України суд наділений повноваженнями відмовити у прийнятті звіту, якщо:
- суб`єкт владних повноважень не навів обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або
- заходи, які вживає суб`єкт владних повноважень для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, або
- звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 КАС України.
Згідно з частиною третьої статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Відповідно до частини дев`ятої статті 382-3 КАС України суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 КАС України.
Згідно з частиною десятою статті 382-3 КАС України у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини одинадцятої статті 382 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України.
За своїм цілепокладанням судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється в порядку, встановленому статтями 287, 382 382-3 й 383 КАС України, спрямований на забезпечення своєчасного й повного виконання судового рішення. Такий контроль не передбачає повторного розгляду за заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, первісно заявлених такою особою позовних вимог.
Апеляційний перегляд ухвали про прийняття або відмову в прийнятті звіту про виконання судового рішення не передбачає апеляційного перегляду ухваленого на користь особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, судового рішення, яке набрало законної сили, перевірки його законності і обґрунтованості.
В іншому разі було б порушено надважливий для забезпечення поваги до суду, його рішень та дієвості всієї системи правосуддя в державі, керованій правовладдям, принцип остаточності судового рішення (абзац перший підпункту 7.7 пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.11.2023 р. № 10-р(ІI)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах).
Тому суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, за яким вирішення питань щодо обставин, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті і щодо яких у судовому рішенні при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наведені відповідні висновки, можливе шляхом пред`явлення окремого позову на захист порушених прав позивача. 
Застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області певних нормативних актів Кабінету Міністрів України, які регулюють порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, судом першої інстанції не розглядалися і не оцінювалися судом при розгляді справи №420/20065/24 по суті.
Сторони у справі не оскаржили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 р. у справі №420/20065/24, яке набрало законної сили 29.10.2024 р.
З наведених причин доводи і міркування, включно з посиланнями на викладені в низці постанов правові висновки Верховного Суду, правові позиції Європейського суду з прав людини, наведені позивачем в апеляційній скарзі щодо протиправності чинного натепер Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 р. № 821, не можуть бути розглянуті та оцінені в межах судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, який здійснюється в порядку, встановленому статтями 287, 382 382-3 й 383 КАС України.
Суду у складі колегії суддів дійшов збіжного висновку щодо доводів і міркувань, наведених в апеляційній скарзі щодо необхідності застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області при виконанні рішення від 29.10.2024 р. у справі № 420/20065/24 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Суд у складі колегії суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, за яким виконання рішення суду у справі в частині стягнення судового збору врегульовано Законом України від 05.06.2012 р. №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03. 08.2011 р. № 845, покладено на органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та відбувається шляхом безспірного списання коштів з рахунків відповідача, а, отже, у спосіб та порядок, що перебувають поза межами контролю відповідача-суб`єкта владних повноважень та від його дій або бездіяльності не залежать.
Закон України від 05.06.2012 р. № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (надалі – Закон №4901- VI) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання (стаття 1 Закону № 4901-VI).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким, зокрема, є державний орган.
Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 3 Закону № 4901-VI).
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 3 Закону №4901- VI).
Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей (частина четверта статті 3 Закону № 4901- VI).
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. №45 (надалі – Порядок №845).
Згідно з пунктом 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Отже, судове рішення про стягнення з державного органу коштів виконується органами Державної казначейської служби України шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника за заявою стягувача.
Судове рішення про стягнення коштів в цьому разі не покладає на відповідача (боржника) зобов`язань. За відсутності зобов`язань у відповідача (боржника) відсутні підстави надавати звіт про виконання таких зобов`язань суду. Участь боржника у виконанні рішення про стягнення - відсутня.
Зазначене виключає підстави зобов`язати відповідача подавати звіт щодо виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача коштів, адже у процедурі виконання рішення суду про стягнення коштів у цьому разі відсутні будь-які дії боржника, про вчинення яких він міг би звітувати.
Водночас, зважаючи на те, що органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів не є органами примусового виконання рішень, контроль за виконанням рішення суду, яке покладено на органи Державної казначейської служби України у такому разі не регулюється статтею 382 КАС України.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі надав обґрунтування порядку виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, а також причин, з яких судовий контроль у порядку статті 382 КАС України не поширюється на виконання таких рішень. 
Суд у складі колегії суддів звертає увагу на наявність в матеріалах справи листа Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 25.02.2026 р. №16-11-11/2261, яким позивачу надано роз`яснення щодо порядку та умов стягнення коштів органами Державної казначейської служби України за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2024 р. у справі №420/20065/24, за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».
Суд у складі колегії суддів зазначає, що твердження позивача про неврахування при прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судом першої інстанції думки позивача, викладеної у відповіді на звіт, не знайшли підтвердження.  В ухвалі суду першої інстанції від 04.05.2026 р. наведено позицію позивача, викладену у заяві (відповіді) від 28.04.2026 р. на звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та надано правову оцінку, викладеним позивачем доводам та міркуванням. 
Стосовно доводів позивача про накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі від двадцяти до сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання рішення суду, суд у складі колегії суддів зазначає таке.
Відповідно до частини третьої частини п`ятої статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Суд у складі колегії суддів, зважаючи на встановлені обставини справи, вважає передчасним вирішення питання про накладання штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за статтею 382 КАС України. Такий висновок ураховує часткове виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду в частині перерахунку пенсії з 01.02.2020 р., 01.02.2021 р., 01.02.2022р., 01.02.2023 р., встановлення суми доплати пенсії з урахуванням фактично виплачених сум у розмірі 110 954,34 грн та розміру пенсії позивача у розмірі 23 610,00 грн, а також вжиття заходів, спрямованих на отримання коштів для виконання рішення від 29.10.2024 р. у справі 420/20065/24.
З наведених причин суд у складі колегії суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали у зв`язку умисним невиконання суду від 29.10.2024 р. у справі 420/20065/24.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скаргу підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 р. у справі № 420/20065/24 залишенню без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325,328, 329, 382 КАС України,- 

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 – відмовити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 р. у справі №420/20065/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С. Терлецький

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.О. Димерлій