1-кп/130/142/2026 
130/26/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025020130000225 від 23.05.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , не одруженого, однак проживає із жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, працюючого в ТОВ «М`ясний майстер» готувачем фаршу, із професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
також за участі сторін кримінального провадження – прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 

УСТАНОВИВ:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_3 запропонував надати неправомірну вигоду працівникам поліції за прийняття рішення про не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за наступних обставин.
Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.
З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_7 виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу – представниками влади, на яких положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються наступні обов`язки: діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.
У відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом чи законом.
Таким чином, інспектор сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_7 відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.
Так, інспектор сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_7 в період часу з 08:30 23.05.2025 по 08:30 24.05.2025 відповідно до розрахунку патрулів та інших нарядів Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, який затверджений начальником Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснювали патрулювання у м. Жмеринка Вінницької області, на службовому автомобілі марки «Peugot» моделі «508», державний номерний знак НОМЕР_1 .
У ході патрулювання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , по вулиці В`ячеслава Чорновола у місті Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, на підставі ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , у зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Під час перевірки документів у даної особи, встановлено, що ОСОБА_3 не має та не отримував посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом, а також не мав на момент зупинки страхового полісу на наземний транспортний засіб. У зв`язку із цим, ОСОБА_3 допустив порушення, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме порушення правил користування ременем безпеки, ч. 1 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом без страхового полісу на наземний транспортний засіб та ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. В силу ч. 2 ст. 36 КУпАП вказані адміністративні правопорушення були об`єднані за сукупністю.
Так, перебуваючи біля службового автомобіля поліції марки «Peugeot», моделі «508», державний номерний знак НОМЕР_1 , який, в свою чергу, знаходився біля домоволодіння під АДРЕСА_3 , в момент, коли працівники поліції складали відповідні документи адміністративного правопорушення, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди інспектору сектору реагування патрульної поліції Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майору поліції ОСОБА_6 за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. 
В подальшому, ОСОБА_3 , розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, всупереч ст. 24 Конституції України, яка вказує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а також ст. 68 Конституції України, в якій зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, 23.05.2025, в період часу з 14:10 по 14:20 оголосив пропозицію надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді грошових коштів по 2000 гривень кожному, що в загальній сумі становить 4000 гривень, у зв`язку із чим був неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за вказане діяння, передбачене ст. 369 Кримінального кодексу України. Попри це, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди, наполегливо пропонував працівникам поліції надання неправомірної вигоди, тим самим надав пропозицію неправомірної вигоди за прийняття працівниками поліції рішення про непритягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.
Після цього, на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», інспектор СРПП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 здійснив виклик на лінію оператора «102» та повідомив про вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 369 КК України, з метою документування його протиправних дій.
II. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України – пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.
III. Позиція обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що злочин вчинив за указаних в обвинувальному акті обставин. Пояснив також, що він придбав легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2108», водійського посвідчення він не отримував. 23.05.2025, коли він перебував як водій за кермом вказаного автомобіля та рухався ним біля домоволодіння під АДРЕСА_3 , його зупини працівники поліції. Під час перевірки його документів, працівники поліції з`ясували, що у нього відсутнє посвідчення водія відповідної категорії та поліс цивільної відповідальності. Для уникнення відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, він запропонував працівникам поліції надати неправомірну вигоду по 2000 грн кожному. Заявив, що шкодує з приводу вчиненого, визнає свою провину, кається, просить суворо не карати.
IV. Позиція суду щодо порядку розгляду справи.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Водночас, відповідно до частин 1 та 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
При цьому, згідно з ч. 6 цієї статті, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду в повному обсязі визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, який передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, прокурор ОСОБА_4 вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись лише допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючи даних відносно обвинуваченого. Обвинувачений з такою позицією прокурора погодився. 
Суд, ураховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням характерезуючих даних на обвинуваченого. 
При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
V. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання. 
При визначенні обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 суд враховує роз`яснення, надані у абзаці 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Тобто суд при встановлені обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання є самостійним та незалежним від наведених чи не наведених в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. 
Щире розкаяння характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. 
Активне сприяння розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установлені невідомих їм обставин справи. 
Тому, на підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як вказано в обвинувальному актів, тут у обвинуваченого відсутнє. 
Обставин, які передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
VI. Мотиви призначення покарання. 
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого визнається винуватим обвинувачений, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин. 
Щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_3 громадянин України, раніше несудимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. У лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває та за лікуванням не звертався, не одружений, однак проживає із жінкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, має на утриманні малолітню дитину (а.с.34-42). 
Як вбачається із досудової доповіді Жмеринського РВ з питань пробації, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства (а.с.31-32).
Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а тому суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу. Оскільки на думку суду, за встановлених обставин, а також враховуючи позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, таке покарання буде відповідати його загальній меті та справедливим, а застосування більш суворішого покарання, наразі є недоцільним. 
VII. Рішення щодо речових доказів.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
VIIІ. Рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Відсутні. 
Запобіжний захід не обирався. 
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 369, 373, 374 КПК України, Суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 369 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот ) гривень.
Речові докази, оптичний DVD-R диск із відеозаписом з нагрудної боді-камери інспектора, залишити при матеріалах, зібраних під час досудового розслідування. 
Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9