Справа № 214/8439/25
2/214/659/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
12 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенка О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання – Авдєєва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу №214/8439/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» Кириченко О.М. звернулась до суду з позовною заявою шляхом її подання через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (зареєстровано судом 26.08.2025), у якій просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором №2024967082 від 23.07.2019, у загальному розмірі 25 127,18 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 13 000,00 грн.; заборгованості по відсотках – 12 127,18 грн.; стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 23.07.2019 між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2024967082, яким сторони погодили умови обслуговування кредитної лінії.
Позивач зазначає, що первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 , тоді як остання належним чином умови договору не виконала, у встановлений строк позику та проценти не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 
Крім того, 24.03.2023 між первісним кредитором АТ «ОТП БАНК» та позивачем ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу за №24/03/23, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором позики було відступлено позивачу. Станом на 24.03.2023 (дату відступлення права вимоги та формування розрахунку первісним кредитором) заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором №2024967082 від 23.07.2019 становить у загальному розмірі 25 127,18 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 13 000,00 грн.; заборгованості по відсотках – 12 127,18 грн., у зв`язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача в судовому порядку.
Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник позивача – Кириченко О.М. про свою участь в судовому засіданні не заявила, згідно з клопотанням, заявленим у прохальній частині позовної заяви, просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.6).
Відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена усіма способами, передбаченими процесуальним законодавством, у тому числі відповідно до вимог ст.128 ЦПК України.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також належне повідомлення відповідача та відсутність відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 23.07.2019 між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2024967082 від 23.07.2019 про надання банківських послуг, якою сторони погодили умови обслуговування кредитної лінії. За користування кредитними коштами банк здійснює нарахування процентів, розмір яких визначається заявою-анкетою, тарифами банку та умовами договору. На дату укладення заяви-анкети процентна ставка, відсотків річних становила – 0,01% річних, що діяла протягом пільгового періоду, і 5% (щомісяця), що діяла після закінчення пільгового періоду. 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
У силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.
Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. 
Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, оскільки, як вбачається з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за період з 23.07.2019 до 24.03.2023, відповідач здійснювала окремі платежі на погашення заборгованості, однак у повному обсязі кредитну заборгованість не погасила, внаслідок чого утворилася заборгованість. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі виконані не були, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Наданий позивачем розрахунок є узгодженим із матеріалами справи, підтверджується належними та допустимими доказами і не викликає у суду сумнівів щодо його правильності та достовірності. 
Водночас відповідач не скористалась своїм процесуальним правом на подання заперечень та не надала суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог чи наведеного розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог у цій частині.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Судом встановлено, що 24.03.2023 між первісним кредитором АТ «ОТП БАНК» та позивачем ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу за №24/03/23, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором позики було відступлено позивачу, внаслідок чого останнє набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні. Таким чином, на момент звернення до суду саме ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» є належним кредитором та позивачем у даній справі. 
Суд зауважує, що належним підтвердженням відступлення права вимоги (цесії) є не лише сам факт укладення відповідного договору, але й наявність належних та допустимих доказів переходу прав від первісного кредитора до нового. Зокрема, договір про відступлення права вимоги має бути укладений у письмовій формі та містити всі істотні умови, які дають можливість ідентифікувати обсяг і характер переданих прав. 
Крім того, обов`язковим є подання доказів фактичної передачі права вимоги, таких як акти приймання-передачі, реєстри боржників, додатки до договору або інші документи, що підтверджують включення конкретного боржника до переліку переданих вимог. Лише сукупність зазначених документів може свідчити про належне та повне набуття новим кредитором прав вимоги у відповідному зобов`язанні.
За обсягом наданих позивачем доказів суд приходить до висновку про доведеність факту відступлення права вимоги за кредитним договором №2024967082 від 23.07.2019, укладеним із ОСОБА_1 . Наданий до матеріалів справи договір факторингу №24/03/23 від 23.03.2023 свідчить про належний та фактичний перехід прав вимоги від первісного кредитора – АТ «ОТП БАНК». Зазначене відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст.513 ЦК України, що свідчить про правомірність набуття ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» статусу нового кредитора у зобов`язанні та, відповідно, надає йому право звернення до суду з вимогами до боржника. 
У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ, суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, який узгоджується з умовами кредитного договору №2024967082 від 23.07.2019 та даними виписки по особовому рахунку, за період з 23.07.2019 до 24.03.2023 відповідачем використано кредитні кошти на загальну суму 15 640,09 грн., банком нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 20 090,04 грн., при цьому надходження коштів на рахунок з метою погашення заборгованості становили 11 202,95 грн. Станом на 24.03.2023 заборгованість відповідача становила 25 127,18 грн., що включає: заборгованість за тілом кредиту – 13 000,00 грн. та заборгованість за відсотками – 12 127,18 грн.
Крім того, судом встановлено, що після відступлення права вимоги жодних додаткових нарахувань на суму заборгованості новим кредитором не здійснювалося, а тому до стягнення заявлено заборгованість, обчислену первісним кредитором станом на 24.03.2023, без здійснення позивачем будь-яких додаткових нарахувань.
Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості за кредитним договором №2024967082 від 23.07.2019, у загальному розмірі
25 127,18 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 13 000,00 грн.; заборгованості по відсотках – 12 127,18 грн. 
Приходячи до такого висновку, суд вважає за доречне зауважити, що обираючи варіант поведінки, позичальник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими, а його поведінка повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний позичальник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання – надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відтак, на підставі викладеного та відповідно до доказів, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: судового збору у розмірі 2 422,40 грн., сплаченого із застосуванням коефіцієнта 0,8 за подання позовної заяви в електронній формі, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, які є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач ОСОБА_1 не заявляла.
Керуючись ст.ст.4-5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273-274, 277, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором №2024967082 від 23.07.2019, у загальному розмірі 25 127,18 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 13 000,00 грн.; заборгованості по відсотках – 12 127,18 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» 2 422,40 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:
Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», код ЄДРПОУ 43115064, місце знаходження юридичної особи: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 9.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: 
АДРЕСА_1 .

Рішення у справі складено та підписано без проголошення 12 червня 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко