ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року   Справа № 924/1233/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Коломис В.В. 

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2026 (повний текст - 02.03.2026) у справі №924/1233/25 (суддя Яроцький А.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем"
про зобов`язання виконати умови додаткової угоди від 30.04.2025 №1 до договору поставки від 25.10.2024 шляхом поставки товару на суму 395960,40 грн та стягнення 311633,04 грн штрафних санкцій

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем"
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" 
про стягнення 340693,20 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2026 у справі №924/1233/25 задоволено частково первісний позов та ухвалив: Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем" виконати умови договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 та додаткової угоди №1 від 30.04.2025 шляхом передачі у власність Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" решти товару визначеного Специфікацією до договору та додаткової угоди на загальну суму 395960,40 грн. Стягнуто з ТОВ "Трейдинг Екосистем" на користь АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" 90369,31 грн пені, 51588,60 грн штрафу та 8158,52 грн судового збору. У стягненні 79305,83 грн штрафу та 90369,30 грн пені відмовлено.
Зустрічний позов задоволено: стягнуто з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем" 340693,20 грн заборгованості та 2044,16 грн судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (далі - позивач, апелянт) звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою. Позивач вважає, що суд в оскаржуваному рішенні дійшов до хибних висновків та не врахував належним чином зміну правової природи зобов`язання після укладення додаткової угоди. 
Згідно з пунктом 3.1 Договору строк поставки товару становить 60 календарних днів з дати укладення сторонами цього договору. Оскільки договір було укладено 25.10.2024, останнім днем строку поставки було 25.12.2024. Водночас, сторони погодили та уклали додаткову угоду від 30.04.2025 №1, якою встановили новий строк поставки товару зі сплатою відповідачем позивачу штрафних санкцій. Додаткова угода була укладена після спливу 60-денного строку на поставку товару, водночас, згідно з умовами додаткової угоди, строк поставки товару було змінено на 31.05.2026. 
Апелянт вважає, що з урахуванням укладеної додаткової угоди від 30.04.2025 №1, відповідач вважається таким, що прострочив, лише після 01.06.2025, тобто, після спливу строку, визначеного додатковою угодою. Оскільки відповідач до 01.06.2025 не може вважатися таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо поставки товару, то штраф 7% у сумі 27717,23 грн, нарахований відповідно до п.8.2 Договору у зв`язку із порушенням строку поставки товару після 31.05.2025, не може вважатися нарахованим повторно, а визначені у додатковій угоді суми мають іншу правову природу. Тобто, відповідач, з метою уникнення ще більших втрат від штрафних санкцій погодився сплатити узгоджену сторонами суму коштів та укласти додаткову угоду на продовження строку поставки товару.
На думку апелянта, постановляючи рішення у справі №924/1233/25 суд не врахував того, що безпідставне зменшення розміру штрафних санкцій судом нівелює інститут цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу призводить до безкарності боржника перед кредитором в частині дисципліни виконання господарських зобов`язань, може бути розцінене як порушення балансу сторін та втручання у договірні правовідносини.
Також звертає увагу, що відповідач не заявляв жодних клопотань про зменшення штрафних санкцій. Водночас, заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір штрафних санкцій за порушення строку надання послуг не є нерозумним або несправедливим.
Апелянт акцентує увагу, що ТОВ «Трейдинг Екосистем» завідомо було обізнано про наявність відповідальності, яка покладається на сторону постачальника у разі несвоєчасної поставки товару. Товариство, як юридична особа, яке здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, мало усвідомлювати всю відповідальність за прийняті на себе зобов`язання, з огляду на що, розумно оцінювати всі можливі негативні наслідки у разі невиконання прийнятих на себе зобов`язань, особливо у випадку свідомого зупинення виконання договору, без належних на те правових підстав.
Факт невиконання зобов`язання у встановлений договором строк відповідач не заперечував, документів, які б підтверджували відсутність порушення цього зобов`язання, не надав. ТОВ "Трейдинг Екосистем" не лише не вживало всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов`язань, а навпаки, свідомо, навмисно, без будь-яких законних правових підстав зупинило виконання договору.
Апелянт звертає увагу, що єдиною підставою, на яку посилається відповідач, є мобілізація директора. Однак така обставина не може бути достатньою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання з двох підстав: учасник товариства, з метою забезпечення безперебійності його роботи, має право і повноваження покласти виконання обов`язків директора на іншу особу; директор відповідача був мобілізований після спливу строку, визначеного додатковою угодою.
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2026 у справі №924/1233/25 в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 79305,83 грн штрафу і 90369,30 грн пені, та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, а також здійснити розподіл судових витрат.
Листом від 20.03.2026 матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.
27.03.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2026 у справі №924/1233/25. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем" строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
14.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем" сформувало в системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі у яких, зокрема зазначає, що позивач нарахував до стягнення на підставі п.п.4, 5 додаткової угоди №1 від 30.04.2025 до договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 - 101703,24 грн подвійного розміру пені та 103177,20 грн подвійного розміру штрафу обрахованих на розміри пені та штрафу визначені у п.4 додаткової угоди №1.
Звертає увагу, що стаття 61 Конституції України виключає можливість подвійного застосування до відповідача за одне й те саме правопорушення санкції одного виду (штрафу).
При цьому, при узгодженому сторонами в додатковій угоді до договору поставки нарахування штрафу в сумі 51588,60 грн за непоставлений товар за договором, позивач просить стягнути на підставі п.5 додаткової угоди подвійний розмір останнього, а також 27717,23 грн 7% штрафу від вартості недопоставленого товару за прострочення поставки більше 30 днів.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що позивачем заявлено до стягнення подвійний розмір вже нарахованого штрафу за несвоєчасну поставку товару відповідачем після продовження строку, то нарахування позивачем 27717,23 грн 7% штрафу від вартості недопоставленого товару за прострочення поставки більше 30 днів є подвійною відповідальністю, відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення 27717,23 грн штрафу належить відмовити.
Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, важливість збереження господарської діяльності сторін, часткову поставку товару відповідачем, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються сплатою штрафних санкцій, які заявлено в істотному розмірі, суд першої інстанції правомірно зменшив розмір пені до 90369,31 грн та штрафу до 51588,60 грн.
Також зазначає, що ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто зменшення розміру неустойки є виключно повноваженням суду, і для того щоб суд застосував ч.3 ст.551 ЦК України ніякого клопотання про зменшення штрафних санкцій від відповідача непотрібно.
На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
25.10.2024 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (покупець), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдинг Екосистем" (постачальник) укладено договір поставки №53-124-01-24-24058, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю в передбачені договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (Додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.
За змістом п.1.2. договору предметом поставки по даному договору є товар: пиломатеріали в асортименті (код 03410000-7 згідно ДК 021:2015 Деревина).
Місцем виконання цього договору є місто Нетішин Хмельницької області (п.1.3. договору).
Пунктом 3.1 договору встановлено, що строк поставки товару становить протягом 60 календарних днів з дати укладання сторонами договору.
У п.3.2 договору сторони узгодили, що поставка товару згідно Специфікації здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на склад вантажоодержувача у м. Нетішин Хмельницької області. Інформація про повну адресу складу замовника буде письмово повідомлена для постачальника протягом 5 днів з дати укладення договору, шляхом направлення з електронної адреси замовника office@khnpp.atom.gov.ua на електронну адресу постачальника відповідного листа. Постачальник зобов`язаний негайно (але не пізніше 1 робочого дня) з моменту отримання даного листа надіслати лист-підтвердження про отримання інформації щодо повної адреси складу вантажоодержувача.
Постачальник за 3 дні до відвантаження замовленої партії товару, направляє замовнику письмове повідомлення про готовність товару до відвантаження на електронну пошту office@khnpp. atom. gov.ua (п.3.3. договору).
Пунктом 3.5 договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення товару переходить до замовника з моменту поставки товару.
Відповідно до пункту 4.1 ціна товару по договору становить 614150,00 грн, крім того ПДВ 20% 122830 грн., всього ціна договору: 736980,00 грн.
Як вбачається з п.4.2 договору ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по договору визначається специфікацією (специфікаціями) №1 (додаток №1 до договору).
Пунктом 5.1 договору встановлено, що оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 180 днів з дати оформлення ярлика на придатний Товар згідно СОУ HAЕK 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".
Як передбачено п.5.2 договору постачальник зобов`язаний скласти належним чином електронну податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та протягом строку, які визначені податковим кодексом України.
Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленого товару (п.6.1.2 договору).
Відповідно до п.6.3.1. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.
Пунктом 8.2 договору встановлено, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Згідно із пунктом 8.5 договору у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань за договором, така бездіяльність буде розцінюватися, як одностороння відмова постачальника від виконання своїх зобов`язань за договором. В такому разі постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф в розмірі 20% від суми невиконаного зобов`язання.
Пунктом 8.6 договору передбачено, що сплата штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за договором.
Відповідно до пункту 8.10 договору сторони погодили, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктами 8.2, 8.3, 8.5. договору становить 3 роки. 
Як встановлено у п.9.4, даний договір пов`язаний з діяльністю філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" AT "НАЕК "Енергоатом", якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (AT "НАЕК "Енергоатом"), в зв`язку з чим територіальна підсудність справ за участю філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" відповідно до вимог статті 29 ГПК України визначається за місцезнаходженням філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція".
Договір поставки від 25.10.2024 підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.
У додатку №1 до договору (специфікація №1) сторони визначили найменування товару, якісні характеристики, виробника, кількість, вартість (736980,00 з ПДВ), а у додатку №2 (технічна специфікація) - технічні характеристики.
11.03.2025 відповідач звернувся до позивача з листом, в якому запропонував укласти додаткову угоду до договору поставки щодо продовження терміну поставки продукції з пропозицією сплатити відповідно до п. 8.2 договору 50851,62 грн пені та 51588,60 грн штрафу. При цьому, відповідач просив позивача додаткові штрафи не нараховувати.
30.04.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору поставки, згідно зі змістом п.2 якої узгоджено внести зміни в пункт 4.1 договору та викласти його в наступній редакції: 
«Ціна Товару по договору становить: 613878,00 грн (шістсот тринадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 00 копійок), крім того ПДВ 20% 122775,60 грн (сто двадцять дві тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень 60 копійок) Всього: 736653,60 грн. (сімсот тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят три гривні 60 копійок)».
Відповідно до п.3 додаткової угоди продовжено до 31.05.2025 строк поставки товару по договору №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024. 
У пункті п.4 додаткової угоди встановлено, що постачальник зобов`язаний протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту підписання додаткової угоди до договору №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 сплатити для покупця пеню відповідно до пункту 8.2 договору в сумі 50851,62 грн з ПДВ та штраф в розмірі 51588,60 грн з ПДВ.
Згідно з п.5 додаткової угоди у разі невиконання або несвоєчасного виконання умов пункту 4 цієї додаткової угоди постачальник зобов`язаний на письмову вимогу покупця сплатити для покупця зазначений у пункті 4 цієї додаткової угоди штрафні санкції (пеню і штраф) у подвійному розмірі.
До вказаної додаткової угоди №1 від 30.04.2025 до договору сторони підписали додаток №1 (специфікація №1) сторони визначили найменування товару, якісні характеристики, виробника, кількість, вартість (736653,00 грн з ПДВ), а у додатку №2 (технічна специфікація) - технічні характеристики.
Зокрема, у Специфікації №1 узгоджено поставку товару: брус хвойних порід 50*100*4000 мм. у кількості 3,0 м.куб. на суму 30300,00 грн, брус хвойних порід 100*100*4000 мм у кількості 9,96 м.куб. на суму 100596,00 грн, брус хвойних порід 150*150*4000 мм у кількості 22,5 м.куб. на суму 227250,00 грн, брус хвойних порід 150*200*4000 мм у кількості 13,32 м.куб. на суму 134 532,00 грн., дошка обрізна хвойних порід 25*200*4000 мм у кількості 12,0 м.куб. на суму 121200,00 грн. Всього на суму 736653,60 грн з ПДВ.
Відповідач на виконання умов договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 та додаткової угоди №1 від 30.04.2025 поставив філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" АТ "НАЕК" "Енергоатом" товар на суму 340693,20 грн (з ПДВ), що підтверджується двосторонньою видатковою накладною №1 від 13.06.2025 та товарно-транспортною накладною №1 від 12.06.2025 форми №1-ТН (прийнято вантажоодержувачем 13.06.2025).
Зі змісту вищевказаних накладних вбачається поставка товару: брус хвойних порід 50*100*4000 мм. у кількості 3,0 м.куб. на суму 30300,00 грн без ПДВ, брус хвойних порід 100*100*4000 мм у кількості 5,40 м.куб. на суму 54540,00 грн без ПДВ, брус хвойних порід 150*150*4000 мм у кількості 13,23 м.куб. на суму 133623,00 грн. без ПДВ, брус хвойних порід 150*200*4000 мм у кількості 6,48 м.куб. на суму 65448,00 грн без ПДВ.
02.10.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією №45-30-2328/23884, в якій просив на виконання умов договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 та додаткової угоди №1 від 30.04.2025 у семиденний термін з моменту отримання претензії допоставити та передати у власність філії "ВП Хмельницька АЕС "АТ "НАЕК "Енергоатом" товар, а також сплатити штрафні санкції у сумі 492912,00 грн у зв`язку з простроченням поставки товару за період з 03.06.2025 по 01.10.2025 включно. Зазначена претензія була направлена відповідачу 07.10.2025, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною та фіскальним чеком АТ „Укрпошта" від 07.10.2024 та даними відстеження з офіційного сайту АТ «Укрпошти». 
Оскільки відповідач за первісним позовом свої зобов`язання за договором та додатковою угодою щодо поставки решти товару належним чином не виконав, позивач звернувся до суду з вимогою про зобов`язання останнього виконати умови договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 та додаткової угоди №1 від 30.04.2025 шляхом поставки та передачі у власність акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" товару згідно зі Специфікацією на загальну суму 395960,40 грн з ПДВ та стягнення на підставі п.8.2 договору 79035,37 грн пені обрахованої за період з 03.06.2025 по 10.12.2025, 27717,23 грн - 7% штрафу від вартості недопоставленого товару, та на підставі п.п.4, 5 додаткової угоди №1 від 30.04.2025 до договору 101703,24 грн подвійного розміру пені та 103177,20 грн подвійного розміру штрафу.
При цьому, посилаючись на невиконання АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" зобов`язань за договором поставки в частині оплати за отриманий товар, ТОВ "Трейдінг Екосистем" звернулось до суду з зустрічним позовом про стягнення заборгованості в розмірі 340693,20 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:
Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
При цьому, положеннями ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст.16 ЦК України, договором або іншим законом.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з положеннями ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Нормами ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було укладено договір поставки, за змістом якого відповідач зобов`язався поставити і передати у власність покупцю в передбачені договором строки товар, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити даний товар.
Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Сторонами підписано додатки №1 до договору та додаткової угоди (специфікації №1), у яких визначено найменування товару, якісні характеристики, виробника, кількість, вартість. Загальна вартість товару з урахуванням змін вказана у розмірі 736653,00 грн з ПДВ.
Відповідно до частини першої статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з п.3.5 договору датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної вантажоодержувачем.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На виконання умов договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 та додаткової угоди №1 від 30.04.2025 відповідач, з пропуском встановленого у договорі строку, поставив філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" АТ "НАЕК" "Енергоатом" товар на суму 340693,20 грн (з ПДВ), що підтверджується двосторонньою видатковою накладною №1 від 13.06.2025 та товарно-транспортною накладною №1 від 12.06.2025 форми №1-ТН (прийнято вантажоодержувачем 13.06.2025).
Спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли з підстав неналежного виконання відповідачем як постачальником своїх договірних зобов`язань з поставки товару. Метою заявленого позову (зобов`язання виконати умови договору поставки) є спонукання відповідача до виконання передбаченого договором обов`язку.
Положення частини другої статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як примусове виконання обов`язку в натурі.
Цей спосіб захисту застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його. Зокрема, цей спосіб захисту може мати місце при невиконанні обов`язку сплатити кошти, передати річ кредитору, виконати роботи чи надати послуги за відповідним договором. Обов`язок боржника виконати певні дії повинен бути встановлений договором або актом цивільного законодавства.
Подібні висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України стосовно такого способу захисту як примусове виконання обов`язку в натурі викладені у постановах Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/9167/19, від 10.02.2021 у справі №910/18950/19, від 06.04.2023 у справі №908/507/22.
Як підтверджується матеріалами справи, відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором поставки. На момент звернення з позовом, відповідач не поставив позивачу товар вартістю 395960,40 грн з ПДВ, а саме: брус хвойних порід 100*100*4000 мм у кількості 4,56 м.куб., брус хвойних порід 150*150*4000 мм у кількості 9,27 м.куб., брус хвойних порід 150*200*4000 мм у кількості 6,84 м.куб., дошка обрізна хвойних порід 25*200*4000 мм у кількості 12,0 м.куб. на загальну суму 395960,40 грн з ПДВ.
З огляду на викладене та як правильно виснував суд першої інстанції, заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача належним чином виконати умови договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 та додаткової угоди №1 від 30.04.2025 шляхом поставки та передачі у власність акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" товару згідно зі Специфікацією на загальну суму 395960,40 грн з ПДВ є належним способом захисту порушеного права позивача, а тому підлягає задоволенню.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що заперечення відповідача щодо неможливості поставки товару згідно умов договору поставки та додаткової угоди у зв`язку з мобілізацією керівника ТОВ "Трейдинг Екосистем" з 27.06.2025 до лав ЗСУ та проходженням служби у військовій частині не спростовують того, що стороною договору є юридична особа - ТОВ "Трейдинг Екосистем", а не керівник відповідача, з передбаченим у останніх обов`язком щодо поставки товару позивачу у строки до 23.10.2024 та до 31.05.2025, тобто в періоди до мобілізації керівника відповідача. Зазначена обставина не звільняє юридичну особу від обов`язку виконання договірних зобов`язань на узгоджених з контрагентом умовах. При цьому, ТОВ "Трейдинг Екосистем" не позбавлено можливості уповноважити іншу особу на виконання умов спірного договору та додаткової угоди, призначити іншого керівника, окрім конкретно визначеної фізичної особи, або ж тимчасово виконуючого обов`язки керівника для належного виконання господарських зобов`язань.
Як встановлено ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема щодо сплати неустойки.
Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що строк поставки товару становить протягом 60 календарних днів з дати укладання сторонами договору. Відтак, товар мав бути поставлений до 23.12.2024 включно.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення договірних правовідносин) передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч.4 ст.231 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення договірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
У разі порушення виконання господарських зобов`язань, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. 
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17. 
Так, у п.8.2 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
У зв`язку з простроченням поставки відповідачем товару, позивач відповідно до пункту 8.2 договору в нарахував пеню у сумі 50851,62 грн та штраф в розмірі 51588,60 грн, сплату яких погоджено сторонами у п.4 додаткової угоди №1 від 30.05.2025 до договору поставки.
Сторони у п.4 додаткової угоди №1 від 30.04.2025 узгодили, що постачальник зобов`язаний протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з моменту підписання додаткової угоди до договору №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 сплатити для покупця пеню відповідно до пункту 8.2 договору в сумі 50851,62 грн з ПДВ та штраф в розмірі 51588,60 грн з ПДВ.
Відповідач визнав вищевказані розміри нарахованої позивачем пені та штрафу у листі від 11.03.2025, в якому останній запропонував їх сплатити відповідно до п.8.2 договору.
У пункті 3 додаткової угоди №1 від 30.04.2025 сторонами строк поставки товару по договору №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 продовжено до 31.05.2025.
Враховуючи викладене, як правильно встановив суд першої інстанції, до 31.05.2025 включно відповідач мав виконати належним чином умови договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024, а відлік строку прострочення поставки товару, враховуючи вихідні, починається з 03.06.2025.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору поставки та додаткової угоди, позивач просив стягнути з останнього на підставі п.8.2 договору 79035,37 грн пені обрахованої за період з 03.06.2025 по 10.12.2025, 27717,23 грн - 7% штрафу від вартості недопоставленого товару за прострочення поставки більше 30 днів.
Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення договірних правовідносин) було встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Колегія суддів погоджується з викладеним в оскаржуваному рішенні висновком, що нарахування позивачем на підставі п.8.2 договору пені у розмірі у розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, що склала 50851,62 грн, до укладення додаткової угоди №1 від 30.04.2025 до договору поставки, а також у період з 03.06.2025 по 10.12.2025 у зв`язку з новим простроченням поставки товару відповідає вимогам ч.6 ст.232 Господарського кодексу України чинного у визначені періоди.
Як правильно відмітив суд першої інстанції, заперечення відповідача щодо відсутності вини у неможливості своєчасного виконання договірних зобов`язань з огляду на те, що директор товариства був мобілізований з 27.06.2025 до лав ЗСУ та досі проходить службу у військовій частині, не спростовують існування обов`язку у відповідача щодо належного виконання умов чинного договору та додаткової угоди в частині поставки товару у строки до 23.10.2024 та до 31.05.2025.
Окремо позивач нарахував до стягнення з відповідача на підставі п.п.4, 5 додаткової угоди №1 від 30.04.2025 до договору поставки №53-124-01-24-24058 від 25.10.2024 - 101703,24 грн подвійного розміру пені та 103177,20 грн подвійного розміру штрафу обрахованих на розміри пені та штрафу визначені у п.4 додаткової угоди №1.
Як погоджено пунктом 5 додаткової угоди, у разі невиконання або несвоєчасного виконання умов пункту 4 цієї додаткової угоди постачальник зобов`язаний на письмову вимогу покупця сплатити для покупця зазначений у пункті 4 цієї додаткової угоди штрафні санкції (пеню і штраф) у подвійному розмірі.
Як вбачається з норм статей 509, 524, 533-535 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зобов`язання зі сплати штрафних санкцій має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.
При цьому, статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Вказана норма виключає можливість подвійного застосування до відповідача за одне й те саме правопорушення санкції одного виду (штрафу).
Як правильно виснував суд першої інстанції, з аналізу змісту п.8.2 договору поставки вбачається, що сторонами передбачено штрафні санкції за порушення строку поставки товару (майнового зобов`язання), а у п.п.4, 5 додаткової угоди - за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, передбачено застосування двох окремих штрафних санкцій за порушення двох окремих видів господарських зобов`язань, що у контексті встановлених у цій справі обставин не дозволяє стверджувати про подвійну відповідальність за єдине порушення. Вказаним спростовуються твердження відповідача про подвійну відповідальність за одне правопорушення. 
Водночас, при узгодженому сторонами в додатковій угоді до договору поставки нарахування штрафу в сумі 51588,60 грн за непоставлений товар за договором, позивач просить стягнути на підставі п.5 додаткової угоди подвійний розмір останнього, а також 27717,23 грн 7% штрафу від вартості недопоставленого товару за прострочення поставки більше 30 днів.
З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення подвійний розмір вже нарахованого штрафу за несвоєчасну поставку товару відповідачем після продовження строку, то нарахування позивачем 27717,23 грн 7% штрафу від вартості недопоставленого товару за прострочення поставки більше 30 днів є подвійною відповідальністю, відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення 27717,23 грн штрафу суд першої інстанції правомірно відмовив.
Перевіривши в апеляційному провадженні проведений судом першої інстанції перерахунок заявлених до стягнення розмірів 180738,61 грн пені та 103177,20 грн штрафу на підставі п.8.2 договору поставки та п.5 додаткової угоди №1 від 30.04.2025 до договору поставки, колегія суддів погоджується з висновком, що останні обраховано в межах максимального розміру та є обґрунтованими.
При цьому, нарахування штрафу та пені на загальну суму непоставленого товару з ПДВ, узгоджується з чинним законодавством України та умовами укладених між сторонами угод, та без додаткових нарахувань у вигляді ПДВ. Окрім цього, позивач надав пояснення щодо допущення описки у змісті п.4 додаткової угоди з приводу зазначення про ПДВ.
Також суд першої інстанції правильно врахував, що у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 №7-рп/2013).
Як встановлено ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.
Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19(909/1076/19), від 24.12.2020 у справі №914/1888/19, від 26.01.2021 у справі №916/880/20, від 26.01.2021 у справі №916/880/20.
Разом з тим, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18).
При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 20.12.2023 у справі №910/3600/22.
Конституційний Суд України в рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2014 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити (постанова Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).
Колегія суддів з огляду на викладене та враховуючи фактичні обставини справи, важливість збереження господарської діяльності сторін, часткову поставку товару відповідачем, періоди прострочення, зважаючи на відсутність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, у той час як негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються сплатою штрафних санкцій, які заявлено в істотному розмірі, погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру пені до 90369,31 грн та штрафу до 51588,60 грн.
Рішення в частині задоволених зустрічних позовних вимог в апеляційному порядку не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається з огляду на положення ст.269 ГПК України.
Згідно з ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, встановлені факти та зміст позовних вимог, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом: зобов`язання ТОВ "Трейдинг Екосистем" виконати умови договору шляхом передачі у власність позивача решти товару на загальну суму 395960,40 грн та стягнення з відповідача на користь позивача 90369,31 грн пені та 51588,60 грн штрафу та відмову у позові щодо стягнення 79305,83 грн штрафу та 90369,30 грн пені.
Згідно з ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення у справі покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2026 у справі №924/1233/25 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 28.05.2026.

Головуючий суддя Саврій В.А. 

Суддя   Миханюк М.В. 

Суддя   Коломис В.В.