КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 378/295/26
Суддя в суді першої інстанції: Марушак Н.М.
Провадження № 33/824/2957/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Ставищенськогорайонного суду Київської областівід 04 травня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 04 травня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 65-68).
Не погодившись з вказаною постановою, 13 травня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Кочин С.С. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; у разі якщо суд дійде висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, змінити оскаржувану постанову в частині виду адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування ТЗ, застосувавши за аналогією положення ст. 69 КК України та принципи індивідуалізації й пропорційності покарання (а.с. 76-78).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана постанова є незаконно, необґрунтованою, судом неповно з`ясовано фактичні обставини справ, а висновки суду не відповідають обставина та доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Єдиною підставою для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу були суб`єктивні твердження працівників поліції про нібито наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло. Разом з тим, жодних об`єктивних доказів наявності таких ознак матеріали справи не містять, на відеозаписі з бодікамер працівників поліції зазначені ознаки фактично не фіксуються; суд не навів у постанову жодного детального аналізу відеозапису щодо фактичної наявності ознак наркотичного сп`яніння.
Більше того, спочатку працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд саме на стан алкогольного сп`яніння, а лише після цього почали стверджувати про ознаки наркотичного сп`яніння. Така поведінка свідчить про відсутність у працівників поліції чітко встановлених ознак наркотичного сп`яніння, суперечливість та непослідовність їх дій, фактичний пошук підстав для складання протоколу за ст. 130 КУпАП.
Судом не були належним чином перевірено доводи сторони захисту про те, що дії працівників поліції фактично були спрямовані не лише на доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, а й до органів Військової служби у м. Біла Церква.
Крім того, до матеріалів справи були долучені результати лабораторних та токсикологічних досліджень, які підтверджують відсутність у ОСОБА_1 наркотичних речовин. Однак, суд безпідставно відкинув зазначені докази та фактично не надав їм належної оцінки.
Вказував, що позбавлення права керування ОСОБА_1 ТЗ унеможливить належне виконання ним службових обов`язків, створить перешкоди для проходження військової служби, негативно вплине на виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини (а.с. 76-78).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Кочин С.С. підтримав скаргу і просив її задовольнити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Так про розгляд справи апеляційним судом 29 червня 2026 року ОСОБА_1 був сповіщений 08 червня 2026 року повідомленням до Електронного кабінету його захисника - адвоката Кочина С.С. та 17 червня 2026 року на зазначену ним поштову адресу про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 його захисник - адвокат Кочин С.С. підтвердив в суді, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 84-97).
Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, до суду не прибув, проте неявка прокурора за чинним законодавством України не перешкоджає розглядові адміністративної справи (а.с. 86-87, 92-93).
Виходячи з положень ст.ст. 268, 271 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисник розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. При цьому присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визначена як обов`язкова процесуальним законом (ст. 268 КУпАП). 
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України" № 16652/04). 
Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.
Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607761 від 06.03.2026 року, 06.03.2026 о 14 годині 47 хвилин по дорозі до с. Антонівка (500 метрів) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу додані: направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3, 4, 9).
Протокол підписаний ОСОБА_1 та особою, яка його складала.
У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначено «не згоден».
Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, які виявлені працівниками поліції 06.03.2026 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - працівники поліції визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , після чого водію повідомлено причину зупинку, а саме, автомобіль мав ознаки ДТП. Під час спілкування з водієм поліцейським було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та було запропоновано водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що водій відмовився від проходження огляду. Поліцейський роз`яснив водію наслідки такої відмови та поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 права. На чергову пропозицію проїхати до лікарні водій знову відмовився, відповівши, що не поїде на огляд (а.с. 9).
Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Апеляційний суд не встановив порушень у діях працівників поліції, оскільки вони діяли відповідно до вимог чинного законодавства. Складені адміністративний протокол, акт огляду та направлення водія на огляд до медичного закладу відповідають встановленим законом вимогам.
Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Кочина С.С. на позитивну службову характеристику ОСОБА_1 цих висновків суду не спростовують (а.с. 96).
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну оцінку.
Судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду відповідають дійсним обставинам справи.
Щодо застосування аналогії закону та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, оскільки нормами КУпАП не передбачено можливість застосування призначення більш м`якого стягнення, і застосування аналогії права в даному випадку є не можливим.
Отже, відсутні підстави дляскасування постанови Ставищенськогорайонного суду Київської областівід 04 травня 2026 року та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ставищенського районного суду Київської областівід 04 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець