Справа № 504/4275/25 
Номер провадження 2-о/504/145/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.05.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
судді Литвинюк А.В.,
за участю секретаря судового засідання Данько Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - 
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд встановити юридичний факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665 на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, у якому помилково допущені описки у прізвищі власника - « ОСОБА_3 », в той час, як правильно має бути « ОСОБА_4 ». 
В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу є оформлення спадщини та отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його сина, ОСОБА_2 . 
Натомість, як вказує заявник, встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665 на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, окрім як в судовому порядку не є можливим, що стало підставою для звернення заявником до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року, справу розподілено судді Литвинюк А. В.
Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 27.10.2025 року відкрито провадження у справі та через надмірне навантаження судді призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні о 10:15 год 10.02.2026 року в приміщенні Доброславського районного суду Одеської області, розташованому за адресою: Одеська область, Одеський район, с-ще Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 51 (зала судових засідань №2).
Судове засідання у справі, призначене на 10.02.2026 року о 10:15 годині, не відбувалось у зв`язку з відсутністю електропостачання та було відкладено на 15.04.2026 року о 10:00 годині.
Судове засідання у справі, призначене на 15.04.2026 року о 10:00 годині, не відбувалось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладено на 28.05.2026 року о 09:50 годині.
28.05.2026 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, а також долучити до матеріалів справи витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, відповідь приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Корчевської Тетяни Іванівни.
У судове засідання у справі, призначене на 28.05.2026 року о 09:50 годині, учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи учасники повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), що підтверджується матеріалами судової справи. 
Разом з тим, заявник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.
Заінтересована особа причини своєї неявки суду не повідомила.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного висновку.
За змістом ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження, визначений у частині 1 ст. 315 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Правовими нормами ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) юридичного захисту необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 49 років помер ОСОБА_2 , про що 03.03.2025 року складено відповідний актовий запис № 803. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03.03.2025 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Після смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на усі належні йому права та обов`язки, зокрема на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73.
Заявник ОСОБА_1 є батьком померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.11.1975 року (складеного російською мовою), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00057648900 від 09.04.2026 року.
Після смерті свого сина ОСОБА_1 претендує на оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Проте, як вказує заявник у заяві про встановлення факту, оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим з огляду на допущену описку у правовстановлюючому документі, а саме при написанні прізвища власника земельної ділянки в Державному акті на право приватної власності на землю « ОСОБА_3 », в той час як правильно має бути « ОСОБА_4 ».
В матеріалах справи міститься роз`яснення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Корчевської Тетяни Іванівни № 14/01-16 від 19.02.2026 року щодо встановлення факту належності документа.
Так, приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Корчевською Тетяною Іванівною з огляду на положення п.п.4.16, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України роз`яснено, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку – Державному акті про право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665, виданому Новодофінівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області 28.12.2000 року, прізвище власника земельної ділянки вказано « ОСОБА_3 », що не відповідає прізвищу померлого, яке вказано у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 28.02.2025 року серії НОМЕР_1 , виданому Приморським відділом державної РАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.03.2025 року.
Також, у зазначеному роз`ясненні № 14/01-16 від 19.02.2026 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Корчевською Тетяною Іванівною запропоновано заявнику звернутися до суду для встановлення юридичного факту належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа – Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665 на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.
Таким чином, через відсутність іншої можливості підтвердити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа – Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665 на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, для подальшої реалізації права на оформлення спадщини за законом.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19, від 16.06.2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021 року у справі № 641/5187/20.
Аналіз положень ст. 315 ЦПК України свідчить про те, що факт належності правовстановлюючого документа встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження, і такі факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор, а також інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.
На переконання суду, розбіжності у прізвищі померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665 від 28.12.2000 року (вказано « ОСОБА_3 ») та у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 03.03.2025 року (вказано « ОСОБА_4 ») викликані різним перекладом прізвища ОСОБА_2 з російської мови на українську, у зв`язку з чим, суд погоджується із слушністю доводів поданої в порядку окремого провадження заяви. 
Водночас, зважаючи на надані заявником письмові докази, суд дійшов висновку, що заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки він позбавлений можливості будь-яким іншим способом, крім як в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документу, що є необхідним для оформлення спадщини після смерті свого сина та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
Таким чином, з`ясована мету встановлення факту, що має юридичне значення та встановлений сам факт, який повністю підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим, заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню. 
Положеннями ст. 294 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справ окремого провадження, встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. 3, 4, 76, 81, 293, 294, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, - 
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу – задовольнити. 
Встановити юридичний факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД № 014665 на земельну ділянку площею 5,49 га, розташовану на території Новодофінівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Литвинюк А. В.