Справа № 487/1179/26 
Провадження № 2/487/1614/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ВСТАНОВИВ:
16.02.2026 року, представник ТОВ «Свеа Фінанс» - Паладич А.О., шляхом формування у системі «Електронний суд», звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 відповідно до якої просила стягнути з відповідача заборгованість за Договором №2102768 від 17.02.2025 року у розмірі 35899,99 грн., з яких 9999,99 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 20900,00 грн. – заборгованість по відсотках, 5000,00 грн. – пені. та судові витрати. 
Обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що 17.02.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2102768 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн.. Відповідач здійснив дії спрямовані на укладення вказаного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.
Заборгованість за договором відповідачем не погашається та згідно доданих до позову розрахунків заборгованості, складених ТОВ «Селфі кредит», станом на 30.09.2025 складає 35899,99 грн., з яких 9999,99 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 20900,00 грн. – заборгованість по відсотках, 5000,00 грн. – пені.
В подальшому, 30.09.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторинугу № 01.02-39/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі кредит» відступило на користь ТОВ «Свеа Фінанс» права грошової вимоги за кредитними договорами.
Відповідно до Додатку №1 (реєстр боржників), що є додатком до Договору факторингу № 01.02-39/25, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2102768 в сумі 35899,99 грн..
Таким чином, ТОВ «Свеа Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з позичальника становить 35899,99 грн. Посилаючись на вищенаведене, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.
Ухвалою суду від 18.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

03.04.2026 року ОСОБА_1 надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками та пені.
В обґрунтування посилається на те, що він є військовослужбовцем, а тому, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в останній редакції), йому, як військослужбовцю штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Також, посилаючись на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначає що пеня, яка нарахована за кредитним договором у період дії в Україні воєнного стану підлягає списанню кредитодавцем, а отже вимога позивача в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, просив стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача до судового засідання не з`явилася, у доданому до позовної заяві клопотанні зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.
Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За нормами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За нормами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що 17.02.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2102768 про надання споживчого кредиту (надалі - Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно умов договору товариство надає споживачу кошти у кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти закористування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Так, за умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн., строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 15 днів, стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
Відповідно до графіка платежів за договором №2102768, сума кредиту за договором становить 10000 грн, з загальною вартість кредиту 46000 грн.
Договір №2102768 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «X970» 17.02.2025 року .
Відповідно довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 30.09.2025 року, згідно договору про переказ коштів №01042024-2 від 2024-04-01 від 23.01.2018 року, підприємство на номер картки НОМЕР_1 , 17.02.2025 року перерахувало 10000 грн. (номер платежу e0770b5b-9fda-483c-8da9-28ef4af4fc75).
Згідно доданих до позову розрахунків заборгованості, складених ТОВ «Селфі кредит», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30.09.2025 складає 35899,99 грн., з яких 9999,99 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 20900,00 грн. – заборгованість по відсотках, 5000,00 грн. – пені.

В подальшому, 30.09.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторинугу № 01.02-39/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі кредит» відступило на користь ТОВ «Свеа Фінанс» права грошової вимоги за кредитними договорами.
Відповідно до Додатку №1 (реєстр боржників), що є додатком до Договору факторингу № 01.02-39/25, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2102768 в сумі 35899,99 грн., з яких 9999,99 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 20900,00 грн. – заборгованість по відсотках, 5000,00 грн. – пені.
Таким чином, із змісту позову вбачається, що відповідач зобов`язання за договорами належним чином не виконує, внаслідок чого, утворилася заборгованість у сумі 35899,99 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. 

Крім того, згідно із пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції закону, яка була чинною на день виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Згідно з копією посвідчення офіцера ОСОБА_1 з 30.06.2023 року перебуває на службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки начальника тво ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.04.2025 року №4/610 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 30.06.2023 року.
Також в матеріалах справи наявна копія посвідчення серії НОМЕР_2 відповідно до якого, ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.

З урахуванням викладеного, оскільки в період з 17.02.2025 по 30.09.2025 року (період за який відповідачу нараховано щомісячні проценти, в межах строку дії договору) ОСОБА_1 був військовослужбовцем, що підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, він має право на пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції закону, яка була чинною на день виникнення спірних правовідносин), то відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача 20900 грн. процентів за кредитом, нарахованих в межах строку дії кредитного договору.
Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що частина коштів у розмірі 115 грн. була безпідставно зарахована банком на погашення заборгованості по нарахованим процентам. 
Оскільки судом встановлено безпідставність нарахування позичальнику процентів у розрахованому позивачем розмірі, то вказані кошти в розмірі 115 грн. слід зарахувати на погашення тілу кредиту.
За такого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2102768 від 17.02.2025 року в розмірі 9884,99 грн. (9999,99 грн. – 115 грн.), що складається із заборгованості по тілу кредиту.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що нарахування пені відповідно до ст. 625 ЦК України є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків в сумі 5000 грн. слід відмовити.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану заборгованість у загальному розмірі 9884,99 грн.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, суд виходить з наступного. 
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 733,08 грн. (9884,99 грн. / 35899,99 грн. х 2622,40).
Керуючись ст.ст.141, 279, 258, 259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2102768 від 17.02.2025 року у сумі 9884,99 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 733,08 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місце знаходження м. Київ, вул. Іллінська,8, код ЄДРПОУ: 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І.О. Притуляк