ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28711/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року (суддя Дєєв Микола Владиславович) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення № 262740014332 від 12.09.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою від 17.06.2025 № 17/06-25.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року позов задоволено. 
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що відповідачем не надано суду доказів, що дані, які є у спірній довідці про заробітну плату позивача, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказана довідка недійсною також не визнавалась, підприємством не відкликана. Суд врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20 березня 2018 року в справі № 527/1655/17, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача. Коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а у разі втрати - їх відновлення. Крім того, статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, відтак відповідач має можливість як перевірити наданих позивачем відомостей, так і стягнути надміру виплачених сум пенсії. Таким чином, вказана довідка від 17.06.2025 № 17/06-25 щодо суми заробітної плати, отриманої в період з 1996 року по 1998 рік за вимогою позивача має бути врахована при призначенні пенсійних виплат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Також позивачем подано клопотання про відшкодування правничої допомоги, в якому позивач просить зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу витрати в розмірі 12 000,00 грн.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 05.09.2025 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідки від 17.06.2025 року № 17/06-25.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 262740014332 від 12.09.2025 відмовлено у перерахунку пенсії. В зазначеному рішенні вказано, що до заяви ОСОБА_1 надав довідку про заробіток № 17/06-25 від 17.06.2025, видану ТОВ «Ринок «Нивки», яка не підтверджена первинними документами. Акт позапланової перевірки достовірності довідок про заробітну плату в матеріалах електронної пенсійної справи відсутній. Довідку було направлено в електронному вигляді на перевірку до відділу контрольно - перевірочної роботи.
Не погодившись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Таким чином, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Відповідно до п. 1 ст. 43 Закону № 1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додатково документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Особливості звернення за призначенням пенсії та особливості розгляду таких документів органом Пенсійного фонду України визначає Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1).
Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що довідка від 17.06.2025 № 17/06-25 про заробіток за період з вересня 1996 року по грудень 1998 рік, яка видана ТОВ «Ринок «Нивки», не містить посилання на первинні документи, на підставі яких ця довідка видана. 
Разом з тим, за умовами частини 3 статті 44 Закону України № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Натомість відповідач не вчинив належних дій щодо реалізації своїх повноважень, визначених частиною 3 статті 44 Закону України № 1058-IV, обмежившись посиланням на відсутність акту позапланової перевірки достовірності довідок про заробітну плату в матеріалах електронної пенсійної справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду заяви позивача відповідач неналежно розглянув надані документи для перерахунку пенсії, що є підставою для скасування спірного рішення.
Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновок суду першої інстанції про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 17.06.2025 №17/06-25 з огляду на відсутність у спірній довідці необхідної інформації щодо первинних документів, на підставі яких така довідка видана.
При цьому колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20 березня 2018 року в справі № 527/1655/17, що неможливість проведення відповідачем перевірки первинних документів та відсутність доступу до таких документів не пов`язана з волею позивача. Коли підприємство надало необхідну довідку про заробітну плату позивача, вказало джерело цих даних - особові рахунки, позивач не може нести негативні наслідки через бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а у разі втрати - їх відновлення.
За обставин цієї справи спірна довідка не містить інформації щодо джерела даних (особових рахунків, платіжних відомостей, тощо), а тому суд першої інстанції дійшов невірного висновку про необхідність зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 17.06.2025 № 17/06-25, адже судом не здійснювалась перевірка обґрунтованості видачі такої довідки, більш того така перевірка є виключною компетенцією органу ПФУ. 
Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що у спірних правовідносинах, враховуючи встановлені обставини, належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2025 про перерахунок пенсії із невідкладним проведенням, за необхідності, її перевірки та прийняти обґрунтоване рішення у строки, визначені чинним законодавством.
Рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За наслідком розгляду справи суд першої інстанції стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та судові витрати у розмірі 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З тексту рішення суду першої інстанції вбачається, що стягнуті судові витрати у розмірі 1 211,20 грн є витратами, пов`язаними зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову, витрати у розмірі 1 500,00 грн – витратами на правничу допомогу.
Щодо судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позову, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у повному обсязі, адже суд дійшов висновку про протиправність рішення ПФУ № 262740014332 від 12.09.2025.
Щодо стягнення витрат, пов`язаних із підготовкою позову, колегія суддів зазначає, що позивач надав до суду першої інстанції на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу: договір № 15082503 від 15.08.2025 про надання професійної правничої допомоги ФОП « ОСОБА_2 », акт приймання-передачі наданих послуг № 15082503 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги.
Разом з клопотанням про відшкодування правничої допомоги в суді апеляційної інстанції позивач надав: договір № 24022611 від 24.03.2026 про надання професійної правничої допомоги ФОП « ОСОБА_2 », акт приймання-передачі наданих послуг № 24022611 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти беззаперечного висновку, що за наслідком розгляду адміністративної справи відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу, яка надається адвокатом. 
Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога надавалась ФОП « ОСОБА_2 », доказів, які б свідчили, що означена особа має статус адвоката, матеріали справи не містять.
Більш того суд апеляційної інстанції перевірив Єдиний реєстр адвокатів України, в якому відсутня інформація щодо ОСОБА_2 .
Враховуючи, що позивачу не надавалась професійна правнича допомога адвокатом, а також враховуючи ту обставину, що як позов, так і відзив на апеляційну скаргу подані та підписані особисто позивачем, заявлені позивачем вимоги про відшкодування правничої допомоги не підлягають задоволенню. 

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року в адміністративній справі № 160/28711/25 скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 17.06.2025 № 17/06-25 та стягнення на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Викласти резолютивну частину рішення суду першої інстанції в такій редакції: 
«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 262740014332 від 12.09.2025 щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки від 17.06.2025 № 17/06-25. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.09.2025 щодо перерахунку пенсії на підставі довідки від 17.06.2025 № 17/06-25 та прийняти обґрунтоване рішення в порядку, визначеному чинним законодавством, із обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених у цій постанові.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області».
Постанова набирає законної сили з 05 травня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 05 травня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова