Справа № 527/719/26 
провадження 2-а/527/8/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 червня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді - Свістєльнік Ю.М., 
за участі секретаря судового засідання - Мороз Ю.І., 
в режимі відеоконференції представника позивача – Губини А.Ю.,
в режимі відеоконференції представника відповідача – Забрудської О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 , поданого представником Губиною Анною Юрівною до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Губина Анна Юрівна звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з вищевказаним позовом в якому просила суд скасувати постанову серії ЕНА № 6779611 від 06.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначено, що згідно Постанови серії ЕНА № 6779611 від 06.03.2026 року, винесеною інспектором СРПП Відділення поліції №3 (смт Велика Багачка) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Требін Максимом Вікторовичем, громадянина ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. Зазначена Постанова мотивована тим, що 06.03.2026 року о 15:33 дорога Рокита Великі Кринки +1км. водій керував ТЗ без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом чим порушив п.9.8. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що застосоване до нього Постановою серії ЕНА № 6779611 від 06.02.2026 року, стягнення у вигляді штрафу у 510 гривень є незаконним, неправомірним та необґрунтованим, а вищезазначена Постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, та яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з порушенням прав позивача, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, що мотивоване наступним. 06 березня 2026 року, позивач керуючи авто у с.Рокита Кременчуцького району, близько 15:30 год, був зупинений працівниками поліції, за не ввімкнене ближнє світло фар на авто. Позивач повідомив, що вони знаходяться у с.Рокита, в межах населеного пункту, жодних знаків, які вказують на закінчення населеного пункту, а саме с.Рокита, не було, окрім цього, на авто завжди ввімкнене ближнє світло фар, однак поліцейський не зважав на його пояснення. Позивач просив показати йому знак, що він виїхав за межі села Рокита і знаходиться не у населеному пункті, адже він бачив житлові будинки, а відповідного знаку, про закінчення населеного пункту - не було, поліцейський ігнорував усі його доводи. Представник вказала, що позивач не порушував жодного пункту ПДР, був зупинений поліцією в межах населеного пункту Рокита та ближнє світло фар на його авто було увімкнене. Тому дана постанова була ухвалена відповідачем без дотримання вимог ст. 245, 247, 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП.
03.04.2026 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
24.04.2026 року представник відповідача до суду направила відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з долученням відеофайлу події вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. У відзиві сторона відповідача посилалася на те, що 06.03.2026 приблизно о 15:33 год. на автомобільній дорозі Рокита – Великі Кринки + 1 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Пунктом 9.8 ПДР України встановлено, що: «на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.» Після зупинки транспортного засобу, на якому рухався позивач, поліцейським Требіним М.В. було повідомлено позивачу про підставу зупинки транспортного засобу. Даний факт зафіксовано на відеозаписі VID_20260413_201122_252. На 01.45 хв відео VID_20260413_201122_252 чітко видно як позивач вже після зупинки різким рухом правої руки вмикає світло фар, яке до цього часу було вимкнено, про що навіть свідчить характерний звук вмикача. Жодного разу за весь час розгляду справи позивач не заперечував того факту, що він рухався за межами населеного пункту. Даний факт підтверджується наданими ГУНП в Полтавській області відеозаписами. Також в процесі розгляду справи позивачу було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до статті 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом (08:31 хв. VID_20260413_201122_252). Таким чином поліцейським Требіним М.В. було складено постанову серії ЕНА № 6779611 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Зазначила, що твердження представника позивача про перебування транспортного засобу в межах населеного пункту, вважає неаргументованими та нічим не підтвердженими, оскільки з наданих відповідачем відеозаписів чітко вбачається, що позивач перебував вже за межами населеного пункту. Позиція позивача ґрунтується виключно на власних суб`єктивних судженнях, які не підкріплені жодним належним доказом, а наданий відповідачем відеозапис містить вичерпну візуальну інформацію про дорожню обстановку, яка чітко вказує на те, що автомобіль позивача перебував поза межами населеного пункту. Це підтверджується наявними на відео ландшафтними ознаками. Крім того, відеофіксація однозначно підтверджує факт руху позивача без увімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, що є прямим порушенням вимог п. 9.8 ПДР України. Враховуючи вищевикладене, доводи позивача про те, що поліцейський нібито «ігнорував усі його доводи», є безпідставними, оскільки такі пояснення прямо суперечать фактичним обставинам справи, зафіксованим у режимі реального часу технічними засобами. Отже, суб`єктивне сприйняття позивачем місця вчинення правопорушення не може спростувати задокументований факт недотримання ним Правил дорожнього руху. Твердження представника позивача про відсутність розгляду справи спростовуються наданим відеозаписом з нагрудної камери (бодікамери) поліцейського. На відео чітко зафіксовано повний цикл процедури, передбаченої ст. 278, 279 КУпАП, а саме: оголошення посадової особи, яка розглядає справу; встановлення особи правопорушника; роз`яснення прав за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; дослідження доказів; надання ОСОБА_1 можливості дати пояснення. На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 не заявляв клопотань про відкладення розгляду справи, залучення адвоката чи надання додаткових доказів. Таким чином, поліцейським було забезпечено дотримання принципу верховенства права та права особи на справедливий розгляд, а сама процедура була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства. Оскільки відео містить безперервну фіксацію як моменту порушення ПДР, так і процесу винесення постанови, воно є об`єктивним відображенням реальних подій, яке виключає суб`єктивне трактування представника позивача щодо того, що "розгляду справи не було взагалі".
Також зазначила, що заявлена сума витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень не є належним чином підтвердженою та є надмірно завищеною. 
05.05.2026 року представник позивача до суду направила відповідь на відзив на позовну заяву, в якому представник позивача просила суд позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав викладений у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав, вказаних у відзиві.
Суд, заслухавши учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи та наданий відеозапис, встановив наступне.
Судом встановлено, що 06.03.2026 року інспектором СРПП Відділення поліції №3 (смт Велика Багачка) Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Требіним Максимом Вікторовичем, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі ЕНА № 6779611 про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. 
Постанова винесена за те, що 06.03.2026 приблизно о 15:33 год. на автомобільній дорозі Рокита – Великі Кринки + 1 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України.
Разом із відзивом, відповідачем долучено відеозапис з нагрудної камери.
Суд зазначає, що переглянутий відеозапис дійсно підтверджує факт того, що автомобіль рухався без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом. На відео з нагрудної камери зафіксовано, що під час спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , останній увімкнув правою рукою світло фар, про що свідчить характерний звук вмикача.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно із п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року N1306.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Аналогічне передбачено пунктом 1.3 ПДР згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях. На всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно із ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі N 816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі N 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі N 536/583/17).
Так, відповідачем надано відзив на позовну заяву у якому останній вказує на законність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, вказує про правомірність дій відповідача та наявність доказів вини особи.
Аналізуючи докази у справі суд виходить із того, що долучені разом із відзивом відеозаписи в повному обсязі підтверджують факт руху транспортного засобу поза населеним пунктом без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський вправі зупиняти транспортні засоби за порушення водієм Правил дорожнього руху, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст.23 цього ж закону поліція вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх.
З переглянутого судом відеозапису наданого відповідачем вбачається рух автомобіля позивача без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар.
В той же час, згідно наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери чітко вбачається, що під час спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , останній увімкнув правою рукою світло фар, про що свідчить характерний звук вмикача.
Тобто вбачається, що факт порушення п.9.8 ПДР України та вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджено наявним в матеріалах справи відео.
Доказів не вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП до суду не подано.
Наявний відеозапис також підтверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було з`ясовано всі фактичні обставини, прийнято до уваги факт вчинення водієм правопорушення, усні пояснення особи, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та правомірно винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6779611 від 06.03.2026 року містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП.
Оскільки у діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. 9.8 ПДР України, поліцейський вправі був зупинити автомобіль, виявивши таке порушення, що і було зроблено поліцейськими після того, як вони виявили, що по дорозі рухається автомобіль без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар.
Тобто, зупинка автомобіля, за виявлене порушення, відповідала вимогам закону та посадових інструкцій і була спрямована на дотримання безпеки дорожнього руху.
Також, наданий до матеріалів справи відеозапис спростовує доводи позивача, що працівниками поліції було порушено встановлену законом процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також підтверджує законність дій працівників поліції при винесенні оскаржуваної постанови.
Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність винесення оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позов без задоволення.
Інші обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.
У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, визначено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, виконано. На підставі зібраних та оцінених доказів, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та такою, що прийнята з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог п.9.8 ПДР України підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач прийняв до уваги під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність яких внесені до змісту такої постанови.
Згідно положень ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Тож, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без задоволення.
Враховуючи, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, тож судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 139, 242-246, 286 КАС України суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 , поданого представником Губиною Анною Юрівною до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп – НОМЕР_2 );
Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, Полтавська область, м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана, 83, ЄДРПОУ 40108630).

Суддя   Ю. М. Свістєльнік