П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2104/25	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 16.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
при секретарі - Філімович І.М.
за участю: 
представника апелянта – Франчук Я.Р., Корнейчука О.Є. 
представника позивача – Титаренко Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання на 28 187 005 грн., з яких податок на прибуток 27 075 140 грн. та 1 111 865 грн. штрафних санкцій;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.10.2024 року №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання на 2 953 719 грн., з яких податок на додану вартість 2 362 975 грн. та 590 744 грн. штрафних санкцій.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 
Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акту перевірки від 23.09.2024 року №2208/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469 та з урахуванням висновку на заперечення від 30.09.2024 року №293/Ж7/31-00-07-02-01-22 винесено два повідомлення-рішення від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25 (далі - ППР №1964) та №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25 (далі - ППР №1966).
У відповідності до ППР №1964 відносно ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» контролюючим органом встановлено порушення п.44.1 п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 ПК України, МСБО 2, п.10 та 12 наказу про облікову політику підприємства, вимоги розділу 4,5 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010р.), МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», п.11 МСБО 32, ст.1, ст.3, ст.9, ст.10, ст.11, ст.12 Закону України від 16.07.1999 року №996-XІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого у Мін`юсті України 05.06.1995 року за №168/704. В результаті цього, на думку ДПС, занижено податок на прибуток у загальній сумі 27 075 140 грн. внаслідок наступного:
1) ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» безпідставно збільшено операційні витрати за рахунок списання запасів та незавершеного виробництва, які знаходились на тимчасово окупованих територіях і тих територіях, де велися активні бойові дії без наявності підтверджуючих документів про їх зниження внаслідок військової агресії рф;
2) ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» занижено інший операційний дохід за рахунок невірно визначеної ставки дисконтування і невідображення у декларації з податку на прибуток суми сформованого резерву під очікувані кредитні збитки, що призвело до заниження об`єкта оподаткування на суму 108 072 319 грн.;
3) ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» при проведенні перевірки встановлено завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Вікторія Юг», ТОВ «Кліган Сервіс», ТОВ «Будівельний гіпермаркет», ТОВ «ІВП Магістраль» та ТОВ «Вуд Пром Сервіс», які декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення.
У зв`язку з цим ППР №1964 збільшено суму грошового зобов`язання на 28 187 005 грн., з яких податок на прибуток становить 27 075 140 грн. та 1 111 865 грн. штрафних санкцій.
У відповідності до ППР №1966 відносно ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» контролюючим органом встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200, п.201.1 ст.201 ПК України. А саме, ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» при проведенні перевірки встановлено завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Вікторія Юг» (ідентифікаційний номер 41800064) і ТОВ «Кліган Сервіс» (ідентифікаційний номер 43730502), які «декларують господарські операції при відсутності можливості їх здійснення, а саме відсутність у власності або користуванні на підприємстві будь-яких об`єктів оподаткування, не значна чисельність працюючих, відповідають критеріям ризиковості, встановлено обрив ланцюга постачання товарів/робіт та інше. За результатами перевірки встановлено, що відбулось лише документальне оформлення господарських операцій з придбання товарів, робіт (послуг), оскільки відсутнє реальне (законне), джерело походження ідентифікованих товарів, робіт, послуг (відсутнє дійсне формування активів), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних операцій до ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ».
Тобто фактично в якості обґрунтування Управлінням наведені ті ж самі аргументи, що і у підпункті (3) вище у ППР №1964. Як наслідок збільшено суму грошового зобов`язання на 2 953 719 грн., з яких податок на прибуток 2 362 975 грн. та 590 744 грн. штрафних санкцій.
Викладені у підпункті (1) ППР №1964 обґрунтування Управління щодо безпідставно збільшених операційних витрат за рахунок списання запасів та незавершеного виробництва не відносяться до тієї суми грошового зобов`язання, на яку винесено ППР.
Так, ДПС зазначає, що ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» «безпідставно збільшено операційні витрати за рахунок списання запасів та незавершеного виробництва, які знаходились на тимчасово окупованих територіях і тих територіях, де велися активні бойові дії без наявності підтверджуючих документів про їх зниження внаслідок військової агресії рф».
Але, ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» листом від 27.09.2024 року №27092024/12 висловило згоду з доводами акту в цій частині, подало уточнену декларацію та сплатило суму податку в розмірі 84 086 122 грн., підтвердивши це відповідним платіжним документом, що додавався до листа.
У ППР №1964 враховано цей платіж, та збільшене грошове зобов`язання товариства з податку на прибуток зазначено у сумі меншій, ніж первісно в акті перевірки. Так, в акті перевірки було встановлено заниження нарахованої суми податку на прибуток у загальній сумі 111 161 262 грн., але після подачі уточненої декларації і сплати податку 26.09.2024 року в розмірі 84 086 122 грн. було винесено ППР №1964 на суму 27 075 140 грн. зобов`язань з податку на прибуток, що дорівнює різниці між вказаними сумами та свідчить про врахування Управлінням вищевказаного платежу товариства.
З підрозділу 3.1.1.1 акту перевірки, в якому описується списання активів внаслідок бойових дій, слідує, що ДПС вважало, що ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» завищено інші операційні витрати (рядок 2180 Звіту про фінансові результати (ф. №2)) на загальну суму 432 591 784,10 грн. та інші витрати (рядок 2270 Звіту про фінансові результати (ф. №2)) на загальну суму 34 553 337,79 грн., у тому числі 2022 рік - 34 553 337,79 грн.
Тобто разом по цій частині акту збільшення фінансового результату становить 432 591 784,10 грн. + 34 553 337,79 грн. = 467 145 121,89 грн., отже податок по ставці 18% складає 84 086 121,94 грн. Саме цю суму було сплачено ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» після подачі уточненої декларації (формально переплачено 6 копійок).
Отже, у ДПС, яке врахувало вищевказану сплату податку товариством в розмірі 84 086 122 грн., не було жодних підстав вказувати у підпункті (1) ППР №1964 в якості обґрунтування збільшеного грошового зобов`язання «безпідставно збільшені операційні витрат за рахунок списання запасів та незавершеного виробництва».
Також позивач зазначив, що перевіркою встановлено, що станом на 30.06.2021 року та станом на 30.09.2023 року в бухгалтерському обліку Товариства обліковується кредиторська заборгованість по виданим векселям по рахунку 511 «Довгострокові векселя, видані в національній валюті» на адресу ТОВ «МЄДАН» (ЄДРПОУ 43578598) на суму 194 001 007 грн., а саме:
- номер векселя АА 2806827 від 05.05.2021 року на суму 107 167 393,23 грн., де дата погашення векселя 04.05.2031 року;
- номер векселя АА 2806828 від 05.05.2021 року на суму 86 833 614,43 грн., де дата погашення векселя 04.05.2031 року.
Дані векселі були передані ТОВ «МЄДАН» згідно з Актом прийому-передачі векселів від 05.05.2021 року.
За висновками контролюючого органу ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» безпідставно використало процентну ставку 5,06% для дисконтування цієї довгострокової кредиторської заборгованості. 
Контролюючий орган у своїх розрахунках застосував ставку Національного банку України у розмірі 13,3% що, на його думку, відповідає справедливій вартості довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям у розмірі 141 660 068,28 грн. В акті перевірки зазначено «Різниця склала 66 111 716,28 грн., що призвело до заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток 66 111 758 грн. (Справедлива вартість розрахована Товариством у розмірі 75 548 310 грн. – Справедлива вартість розрахована в ході перевірки у розмірі (141 660 068,28 грн., різниця - 66 111 716,28 грн.)».
Даний підхід ДПС щодо обрання майже втричі більшої ставки для дисконтування нічим не обґрунтований і не передбачений законодавством. У судовій практиці щодо подібних спорів Верховний Суд прямо відзначає, що використання середньої річної облікової ставки рефінансування НБУ в якості ефективної ставки відсотка податкові органи роблять без «посилання на нормативні джерела, з яких вбачається можливість (необхідність) застосування саме такої ефективної ставки». 
В акті Управлінням голослівно зазначено лише наступне: «Для оцінки справедливої вартості була проаналізована інформація активного ринку, на якому операції з кредитними зобов`язанням на території України проводяться з достатньою частотою і достатньому обсязі, що дозволяє отримати інформацію про оцінки на постійній основі, а саме: інформація про вартість кредитів за даними статистичної звітності банків України (без урахування овердрафту), що стосуються отримання позик у національній валюті, оприлюднена на офіційному веб-сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/files/Procentlastb_KR.xls.),...».
Однак правовідносини між ТОВ «МЄДАН» та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не є кредитними правовідносинами, жодна із сторін не є банком. Заборгованість, сплачена векселями товариства виникла внаслідок укладення і виконання договорів поставки товарів, ТОВ «МЄДАН» не є кредитною установою, метою якої є отримання саме процентного прибутку і саме від видачі кредитних коштів. В той же час, Управління, як слідує з вказаної фрази і акту в цілому, аналізувало і співставляло інформацію щодо «банківських установ» на ринку видачі грошових кредитів. У дійсності ж, не наведено жодних уточнень щодо того, яка саме «інформація активного ринку» аналізувалася для вказаного висновку Управління. Видається більш вірогідним, що Управління не проаналізувало жодної дійсно аналогічної угоди – саме з розрахунками векселем за поставку товару на приблизно таку ж саме суму коштів і з таким же саме строком погашення.
Позивач вважає безпідставним, протиправним та невиправданим, з економічної точки зору, використання для дисконтування саме ставки з банківського сектору, оскільки ця ставка формується з урахуванням зовсім інших ринкових факторів, ніж у відносинах торгівлі товарами між двома суб`єктами господарювання. Наприклад, ТОВ «МЄДАН» за рахунок укладення договорів поставки з ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» на великі суми 107 167 393,23 грн. та 86 833 614,43 грн. отримало можливість за короткий термін реалізувати дуже великий обсяг товару одному покупцю (позивачу). Як наслідок ТОВ «МЄДАН» не має потреби нести постійні витрати на зберігання і транспортування цього товару до інших покупців, на пошук таких потенційних покупців, проведення з ними перемовин, рекламування товару, тобто на всі ті організаційні та маркетингові витрати, які були б потрібні, якщо б угода з ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не була укладена і той же обсяг товару продавець мав би розпродавати протягом тривалого часу різним іншим, дрібнішим покупцям. 
У той же час, будь-який звичайний банк при видачі кредиту своєму звичайному клієнту на відміну від ТОВ «МЄДАН» як векселедержателя (кредитора) не отримує таких додаткових переваг від угоди, тобто банк не позбавляється жодних подібних витрат, а, видаючи кредит, продовжує нести ті ж самі звичайні витрати на свою діяльність. Тому банківський кредит і ризики, які його супроводжують, і зумовлюють більш високу процентну ставку для кредитних відносин (а не торгових відносин як у випадку з позивачем і ТОВ «МЄДАН»), адже банк, кредитуючи особу приймає тільки ризики, позбавляється коштів не скорочуючи своїх витрат, а лише діє з розрахунку поступово повертати їх з процентом протягом тривалого часу. При цьому основною метою для ТОВ «МЄДАН» при торгових відносинах є отримання прибутку, який закладений у ціні товару та не залежить від тривалості користування покупцем коштами від цієї угоди. Водночас, прибуток банку формується саме з факту видачі грошових коштів (кредиту), а прибуток формується з різниці у ставках, по яких банк залучає ці кошти і по яких видає кредит своєму клієнту, а також залежить від терміну користування кредитом (що довше кредитування – до більший дохід банку). З іншого боку, не виключено, що настільки велику суму і на такий великий строк банк міг би видати і за значно меншою ставкою, ніж наведена Управлінням для звичайних кредитів.
Це зумовлює неспівставність використаних ставок і необґрунтовані дії відповідача в цій частині його розрахунків та висновків.
Згідно з визначення термінів у МСФЗ 9 «Фінансові інструменти»: «Ефективна ставка відсотка» - це ставка, яка забезпечує точне дисконтування оцінюваних майбутніх грошових потоків або надходжень за очікуваний строк дії фінансового активу або фінансового зобов`язання до валової балансової вартості фінансового активу або до амортизованої собівартості фінансового зобов`язання. Під час розрахунку ефективної ставки відсотка суб`єкт господарювання оцінює очікувані грошові потоки шляхом урахування всіх умов договору за фінансовим інструментом (наприклад, щодо опціонів на дострокове погашення, пролонгацію, виконання та аналогічних опціонів), але не враховує очікуваних кредитних збитків. Цей розрахунок включає в себе всі комісії та пункти, сплачені або одержані між сторонами договору, що є невід`ємною частиною ефективної ставки відсотка, витрати на операцію, а також усі інші премії або дисконти. При цьому застосовується припущення про можливість достовірної оцінки грошових потоків та очікуваного строку дії групи подібних фінансових інструментів. Водночас, у тих рідкісних випадках, коли достовірно оцінити грошові потоки чи очікуваний строк дії фінансового інструмента (або групи фінансових інструментів) неможливо, суб`єкт господарювання використовує договірні грошові потоки за повний договірний строк дії фінансового інструмента (або групи фінансових інструментів).
З огляду на вказане визначення Міжнародні стандарти фінансової звітності надають право підприємству самостійно оцінити очікувані грошові потоки з урахуванням всіх умов договору з контрагентом. ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» скористалося цим правом та використало у своєму обліку ставку дисконтування, яку вважає справедливою для подібних правовідносин, з урахуванням умов договору, обсягу заборгованості і ринкової ситуації в цілому. Розрахунки контролюючого органу в даному випадку вважаємо нормативно та методологічно необґрунтованими.
Також позивач зазначив, що із розрахунків в акті перевірки та ППР №1964 слідує, що друга частина збільшеного грошового зобов`язання в сумі 7 622 122 грн. сформована на підставі надуманих і безпідставних висновків Управління щодо нереальності господарських операцій з деякими контрагентами.
Позивач вказав, що доводи в Акті стосовно нереальності господарських операцій спростовуються наявними первинними документами та документами, які зібрані позивачем або ж додатково отримані від контрагентів ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ».
У судове засідання, призначене на 06.10.2025 року о 15 год. 00 хв., з`явилися представник позивача та представник відповідача.
Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав позов необґрунтованим.
14.02.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, зокрема, таке.
Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року, за результатами якої складено акт від 04.04.2024 року №1024/ Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469. 
У подальшому, Центральним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з питань, що стали предметом заперечення за період з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року, за результатами якої складено акт від 23.09.2024 року №2208/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469. На підставі висновків акта перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення суми грошового зобов`язання на 28 187 005 грн., з яких податок на прибуток 27 075 140 грн. та 1 111 865 грн. штрафних санкцій та від 03.10.2024 року №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення суми грошового зобов`язання на 2 953 719 грн., з яких податок на прибуток 2 362 975 грн. та 590 744 грн. штрафних санкцій.
Під час перевірки встановлено, що станом на 30.06.2021 року та станом на 30.09.2023 року в бухгалтерському обліку обліковується кредиторська заборгованість по виданим векселям по рахунку 511 «Довгострокові векселя, видані в національній валюті» на адресу ТОВ «МЄДАН» (ЄДРПОУ 43578598) на суму 194 001 007 грн., а саме: 
- номер векселя АА 2806827 від 05.05.2021 року на суму 107 167 393,23 грн., де дата погашення векселя 04.05.2031 року; 
- номер векселя АА 2806828 від 05.05.2021 року на суму 86 833 614,43 грн., де дата погашення векселя 04.05.2031 року. 
Дані векселі передано ТОВ «МЄДАН» згідно акту прийому-передачі векселів від 05.05.2021 року. 
Таким чином, дана заборгованість класифікуються як довгострокові зобов`язання, по яких термін погашення понад 12 місяців. 
Згідно наказу від 08.01.2019 року «Про облікову політику підприємства, про ведення обліку та складання фінансової звітності за міжнародними стандартами фінансової звітності та міжнародними стандартами бухгалтерського обліку», яке підписано директором ТОВ «Автомагістраль-Південь» ОСОБА_1 , вказано, що облікова політика ґрунтується на вимогах Міжнародних стандартів фінансової звітності (МСФЗ), що є чинним на 2019 рік.
Відповідач вказав, що зобов`язання по виданих векселях, відповідають визначенню «Фінансового інструмента» та «Фінансового зобов`язання», що наведені в параграфі 11 МСБО 32 «Фінансові інструменти» та повинні обліковуватись як фінансові зобов`язання за нормами МСФЗ 9 «Фінансові інструменти».
Перевіркою встановлено, що справедлива вартість (первісна визнання) довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям на 30.06.2021 року складає 52 340 931,72 грн. 
Розрахунок амортизованої собівартості фінансового зобов`язання наведено в додатку №3.1.1.1/3 до акту перевірки. 
При проведенні перевірки Позивачем надано аудиторські звіти за відповідні періоди та порівняльну таблицю фінансового результату, розрахованого за правилами ПСБО та МСФЗ.
Тобто, при складні аудиторами звіту про фінансові результати за 2021 рік за правилами міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності було розраховано справедливу вартості довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям у розмірі 75 548 310 грн. з використання ставки 5,06%, при цьому при проведенні перевірки ТОВ «Автомагістраль-Південь» не було надано обґрунтування щодо використання 5,06% при розрахунку справедливої вартості довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям. 
При проведенні перевірки було визначено справедливу вартість довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям у розмірі 141 660 068,28 грн. за ставкою 13,3%.
У зв`язку з тим, що Позивачем не надано до перевірки жодного обґрунтування щодо використання ставки у розмірі 5,06%, при розрахунку справедливої вартості довгострокової заборгованості в ході проведення планової та позапланової перевірки, Міжрегіональним управлінням було взято середню ринкову ставку відсотка відповідно до інформації про вартість кредитів за даними статистичної звітності банків України (без урахування овердрафту), що стосуються отримання позик у національній валюті, яка була оприлюднена на офіційному веб-сайті Національного банку України.
Застосовуючи ставку нацбанку у розмірі 13,3% в ході перевірки було розраховано справедливу вартість довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям у розмірі 141 660 068,28 грн. 
Різниця склала 66 111 716,28 грн., що призвело до заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток 66 111 758 грн. (Справедлива вартість розрахована Товариством у розмірі 75 548 310 грн. – Справедлива вартість розрахована в ході перевірки у розмірі (141 660 068,28 грн., різниця - 66 111 716,28 грн.).
Відповідно, підприємством також не вірно розраховано амортизацію дисконту на суму 3 335 385 грн. 
Враховуючи зазначене, під час перевірки встановлено порушення Позивачем п.п.134.1.1, п.134.1 ст.134 ПК України, МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», п.69 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», в результаті чого: 
- занижено інший операційний дохід на загальну суму 66 111 758 грн. (за рахунок не вірно визначеної ставки дисконтування); 
- занижено інші операційні витрати на суму амортизації дисконту у розмірі 3 335 385 грн. (за рахунок не вірно визначеної амортизації дисконту); 
- занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування, (р. 2.1.2 «Сума витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бух. обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 ПК України Додатку РІ на суму сформованого резерву під очікуванні кредитні збитки на суму 71 279 151 грн. за рахунок включеного до складу витрат резерву).
Зазначені порушення призвели до заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 134 055 524 грн. 
Однак, в ході перевірки була встановлена різниця фінансового результату визначеного за правилами національного положень (стандартів) бухгалтерського обліку та за правилами міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності на суму – 25 983 205 грн. 
Таким чином, фінансовий результат, який був розрахований за правилами міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, із урахуванням дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості за векселями та визначенням очікуваних кредитки збитків, призвело на заниження об`єкта оподатковано з податку на прибуток за 2021-2023 р.р., на суму 108 072 319 грн. (66 111 758 грн. - 3 335 385 грн. + 71 279 151 грн. - 25 983 205 грн.).
Також під час перевірки встановлено завищення Позивачем податкового кредиту, інших операційних витрат та заниження іншого доходу по взаємовідносинах з: ТОВ «Будівельний Гіпермаркет»; ТОВ «Вікторія Юг»; ТОВ «ІВП «Магістраль»; ТОВ «Кліган Сервіс»; ТОВ «Вуд Пром Сервіс».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (адреса: вул. Аметова Решата, 21, м. Одеса, 65058, код ЄДРПОУ 34252469) до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (адреса: вул. Кошиця, 3, м. Київ, 02068, код ЄДРПОУ 44082145) – задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання на 28 187 005 грн., з яких податок на прибуток 27 075 140 грн. та 1 111 865 грн. штрафних санкцій.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.10.2024 року №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25 про збільшення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» суми грошового зобов`язання на 2 953 719 грн., з яких податок на додану вартість 2 362 975 грн. та 590 744 грн. штрафних санкцій.
Стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» судові витрати у розмірі 394 224 грн. (триста дев`яносто чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні).
На вказане рішення суду Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» відмовити.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані судом обставини, що мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
16.12.2025 року (вхід.№68777/25 від 17.12.2025 року) через підсистему «Електронний суд» на адресу суду апеляційної інстанції від представника ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» - адвоката Титаренка Дмитра Сергійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу на підставі документів, що будуть подані пізніше після проголошення судового рішення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» - адвоката Титаренка Дмитра Сергійовича про виклик в судове засідання судового експерта Величко Юлії Геннадіївни по справі №420/2104/25 - задоволено. Викликано в судове засідання судового експерта Величко Юлію Геннадіївну для надання роз`яснень щодо висновку проведеної по справі №420/2104/25 експертизи від 07.03.2025 року №07-03-2/ЕЕ/2025 і відповідей на питання суду та учасників справи.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

На підставі направлень, виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків від 23.08.2024 року №631-633/Ж3/31-00-07-02-1-18, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту п.п.72.1.2 75.1 статті 75, п.п.78.1.5 пункту 78.1 статті 78, п.82.2 ст.82, підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), на підставі наказу Центрального міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків від 09.05.2024 року №231/Ж1 проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з питань, що стали предметом заперечення за період з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року.
За наслідками проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» (код ЄДРПОУ 34252469) з питань, що стали предметом заперечення за період з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року» від 23.09.2024 року №2208/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469 (а.с.39-89, т.1).
Відповідно до висновків вказаного акту перевіряючими встановлено такі порушення ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ»:
1. п.44.1 п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України, МСБО 2, п. 10 та 12 наказу про облікову політику підприємства, вимоги розділу 4,5 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010р.), МСФЗ 9 «Фінансові інструменти», п.11 МСБО 32, ст.1, ст.3, ст.9, ст.10, ст.11, ст.12 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого у Мін`юсті України 05.06.1995 року за №168/704, внаслідок чого встановлено заниження нарахованої суми податку на прибуток у загальній сумі 111 161 262 грн., у т.ч.: півріччя 2021 року - 11 900 116 грн., три квартали 2021 року - 11 900 116 грн., 2021 рік - 22 627 671 грн., 1 квартал 2022 року - 28 605 711 грн., півріччя 2022 року - 28 605 711 грн., три квартали 2022 року - 78 150 380 грн., 2022 рік - 84 812 955 грн., 1 квартал 2023 року - 1 638 857 грн., півріччя 2023 року - 3 134 653 грн., три квартали 2021 року - 3 720 626 грн.
2. п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у розмірі 2 362 975 грн., у тому числі: за грудень 2022 року у розмірі 1 480 374 грн., за січень 2023 року у розмірі 192 973 грн., за квітень 2023 року у розмірі 689 629 грн.
Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки від 23.09.2024 року №2208/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469, позивач звернувся до відповідача із запереченнями на вказаний акт (а.с.106-115, т.1). 
На підставі Акту перевірки від 23.09.2024 року №2208/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469 та з урахуванням висновку на заперечення від 30.09.2024 року №293/Ж7/31-00-07-02-01-22, Центральним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків прийнято такі податкові повідомлення-рішення:
- від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25 (далі за текстом – ППР №1964) про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 28 187 005 грн., в тому числі на 27 075 140 грн. - за основним платежем та на 1 111 865 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.33-34, т.1); 
- від 03.10.2024 року №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25 (далі за текстом – ППР №1966) про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг, робіт) на суму 2 956 719 грн., в тому числі на 2 362 975 грн. - за основним платежем та на 590 744 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.36-37, т.1). 
Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, про що зазначено у відповідному повідомленні до контролюючого органу (а.с.117, т.1).
Рішенням від 20.12.2024 року №38134/6/99-00-06-01-01-06 (а.с.118-124, т.1) Державна податкова служби України залишила без змін ППР Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25, від 03.10.2024 року №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25, а скаргу – без задоволення. 
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (далі – ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Нерезиденти, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво, для обрахунку об`єкта оподаткування податком на прибуток використовують дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування, що стосуються діяльності (операцій), що здійснюється цими нерезидентами через постійні представництва, у тому числі якщо такі дані враховуються нерезидентами при складанні фінансової звітності щодо діяльності за межами України чи консолідованої фінансової звітності.
Іноземні компанії, визначені підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток підприємств за міжнародними стандартами фінансової звітності з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку під час застосування положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Відповідно до вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Згідно з вимогами п.п.139.2.1 п.139.2 ст.139 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).
Відповідно до вимог п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з вимогами п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з вимогами п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до вимог п.200.2 ст.200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Згідно з вимогами п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до вимог п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер;
к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України;
л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт.
ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у ППР №1964 відповідач зазначає, що ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» «безпідставно збільшено операційні витрати за рахунок списання запасів та незавершеного виробництва, які знаходились на тимчасово окупованих територіях і тих територіях, де велися активні бойові дії без наявності підтверджуючих документів про їх зниження внаслідок військової агресії рф».
Разом з тим, як зазначає позивач, ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» листом від 27.09.2024 року №27092024/12 висловило згоду з доводами акту в цій частині, подало уточнену декларацію та сплатило суму податку в розмірі 84 086 122 грн., підтвердивши це відповідним платіжним документом, що додавався до листа.
Колегія суддів бере до уваги доводи позивача про те, що у ППР №1964 враховано цей платіж, та збільшене грошове зобов`язання товариства з податку на прибуток зазначено у сумі меншій, ніж первісно в акті перевірки. Так, в акті перевірки було встановлено заниження нарахованої суми податку на прибуток у загальній сумі 111 161 262 грн., але після подачі уточненої декларації і сплати податку 26.09.2024 року в розмірі 84 086 122 грн. було винесено ППР №1964 на суму 27 075 140 грн. зобов`язань з податку на прибуток, що дорівнює різниці між вказаними сумами та свідчить про врахування Управлінням вищевказаного платежу товариства.
З підрозділу 3.1.1.1 акту перевірки, в якому описується списання активів внаслідок бойових дій, випливає, що відповідач вважав, що ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» завищено інші операційні витрати (рядок 2180 Звіту про фінансові результати (ф. №2)) на загальну суму 432 591 784,10 грн. та інші витрати (рядок 2270 Звіту про фінансові результати (ф. №2)) на загальну суму 34 553 337,79 грн., у тому числі 2022 рік - 34 553 337,79 грн.
Тобто, разом по цій частині акту збільшення фінансового результату становить 432 591 784,10 грн. + 34 553 337,79 грн. = 467 145 121,89 грн., отже податок за ставкою 18% складає 84 086 121,94 грн. Саме цю суму було сплачено ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» після подачі уточненої декларації (формально переплачено 6 копійок).
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відповідача, який врахував вищевказану сплату податку товариством в розмірі 84 086 122 грн., не було законних підстав вказувати у підпункті (1) ППР №1964 в якості обґрунтування збільшеного грошового зобов`язання «безпідставно збільшені операційні витрати за рахунок списання запасів та незавершеного виробництва».
Крім того, перевіркою встановлено, що станом на 30.06.2021 року та станом на 30.09.2023 року в бухгалтерському обліку Товариства обліковується кредиторська заборгованість по виданим векселям по рахунку 511 «Довгострокові векселя, видані в національній валюті» на адресу ТОВ «МЄДАН» (ЄДРПОУ 43578598) на суму 194 001 007 грн., а саме:
- номер векселя АА 2806827 від 05.05.2021 року на суму 107 167 393,23 грн., де дата погашення векселя 04.05.2031 року;
- номер векселя АА 2806828 від 05.05.2021 року на суму 86 833 614,43 грн., де дата погашення векселя 04.05.2031 року.
Дані векселі були передані ТОВ «МЄДАН» згідно з Актом прийому-передачі векселів від 05.05.2021 року.
Контролюючий орган дійшов висновку, що ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» безпідставно використало процентну ставку 5,06% для дисконтування цієї довгострокової кредиторської заборгованості. 
Контролюючий орган у своїх розрахунках застосував ставку Національного банку України у розмірі 13,3% що, на його думку, відповідає справедливій вартості довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям у розмірі 141 660 068,28 грн. В акті перевірки зазначено: «Різниця склала 66 111 716,28 грн., що призвело до заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток 66 111 758 грн. (Справедлива вартість розрахована Товариством у розмірі 75 548 310 грн – Справедлива вартість розрахована в ході перевірки у розмірі (141 660 068,28 грн., різниця - 66 111 716,28 грн.)».
Апелянт в своїй апеляційній скарзі та під час судового розгляду наполягає на тому, що повинна була застосовуватися ставка 13,3% для визначення справедливої вартості довгострокової кредиторської заборгованості по виданим векселям у розмірі 141 660 068,28 грн., як середня ринкова ставка відсотка відповідно до інформації про вартість кредитів за даними статистичної звітності банків України (без урахування овердрафту), що стосуються отримання позик у національній валюті, яка була оприлюднена на офіційному веб-сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/files/Procentlastb_KR.xls.).
При цьому, в якості обґрунтування саме такого розміру ставки і такого підходу апелянт зазначає не конкретну методику чи норму права, а неподання позивачем «до перевірки жодного обґрунтування щодо використання ставки у розмірі 5,06% при розрахунку справедливої вартості довгострокової заборгованості в ході проведення планової та позапланової перевірки».
При цьому, відповідач не вказує, що контролюючий орган має право на підставі конкретної правової норми застосовувати до подібних питань вказаний підхід.
На офіційному сайті Міністерства фінансів України https://mof.gov.ua/uk/ розміщено Інформаційне повідомлення щодо ставки дисконтування довгострокової дебіторської заборгованості та довгострокових зобов`язань від 21.07.2020 року (копія додається, оригінал доказу розміщений в за посиланням на офіційному сайті Міністерства фінансів України. Згідно з ним запропоновано декілька підходів визначення ставки:
Підхід 1: визначення ставки на рівні ринкової ставки відсотка, яка використовується в операціях з аналогічними активами: якщо підприємство регулярно, постійно користується позиками від фінансових та банківських установ, для ставки дисконту тільки за такими чи подібними позиками можливо брати відсоткову ставку, за якими отримуються такі позики цим підприємством. Про рівень ринкових ставок у певний період свідчать також статистичні дані банків оприлюднені на офіційному веб-сайті Національного банку України.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що цей підхід для нього був недоцільним оскільки довгострокові зобов`язання, в т.ч. за кредитами банків, у Товариства станом на початок звітного періоду відсутні. До того ж обидва товариства не є банківськими або фінансовими установами – надавачами фінансових послуг.
Підхід 2: якщо ринкову ставку відсотка визначати проблематично, можна брати ставку відсотка на можливі позики, які може отримати конкретне підприємство. Наприклад, підприємство може взяти позику (кредит) в конкретному банку і в такому випадку для визначення ставки дисконту можливо брати ставку кредиту в конкретному банку.
Колегія суддів також погоджується з доводами позивача, що Підхід 2 також для позивача був недоцільним, оскільки обидва Товариства не є банківськими або фінансовими установами – надавачами фінансових послуг, в т.ч. кредитування, в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-III від 12.07.2001 р. та Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» №1953-ІХ від 14.12.2021р. Тому видані ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» довгострокові векселі в рахунок боргу за поставлені ТМЦ не є співставними за своєю економічною сутністю з операціями з кредитування або надання позики, що здійснюються фінансовими установами (в т.ч. банками) як один із основних видів діяльності з метою отримання від такої діяльності прибутку.
Підхід 3: у разі відсутності зазначеної інформації під час розрахунку планових показників грошових потоків можуть застосовуватись ставки, які визначаються на основі безризикової ставки, скоригованої на ризики, пов`язані з такою заборгованістю. У якості безризикової ставки може бути використана ставка дохідності за облігаціями внутрішнього державного займу, ставка відсотка за інвестиціями або банківськими депозитами на аналогічний термін і на аналогічних умовах.
Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що останній у спірному випадку обґрунтовано вважав найбільш застосовним Підхід 3, оскільки довгострокові векселі, які передані ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» на користь ТОВ «МЄДАН» як кредитора, за своєю сутністю передбачають відстрочення зобов`язання по сплаті грошових коштів на термін 10 років. ТОВ «МЄДАН» могло розмістити кошти на суму векселів на депозитному рахунку в банку. Також виходячи з причин знецінення коштів, зокрема, альтернативних варіантів використання грошей на період, за який отримання таких коштів затримується, та сутності Підходу 3 в Інформаційному повідомленні МФУ від 21.07.2020 року, відповідно до якого ставка відсотка за депозитами є безризиковою, застосування у якості ефективної ставки відсотка ставки за банківськими депозитами на аналогічний термін, є доцільним.
Підхід 4: замість ставки на можливі позики можна взяти ставку, розраховану за методом середньозваженої вартості капіталу підприємства. Така ставка показує середню дохідність, якої очікують власники (інвестори) підприємства, вкладаючи в нього кошти.
Ставка дисконту може відрізнятися від ставки, яку підприємство взяло за основу для розрахунку, на розмір ризиків. Види, величина ризиків у кожному конкретному випадку різна і визначається із врахуванням розмірів підприємства, структури його капіталу, ринку діяльності, наявності конкуренції, рівня рентабельності та прогнозованості отримання прибутків.
Відповідно до умов Договорів поставки №010420-05 від 01.04.2020 року та №260620/2-4 від 26.06.2020 року ТОВ «МЄДАН» є постачальником товарів і не передбачено можливості розрахунку за них шляхом передачі ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» на користь ТОВ «МЄДАН» майна товариства, частки в статутному капіталі тощо. Тому розглядати взаємовідносини між Товариствами в межах Договорів поставки як процес інвестування не є можливим і оцінка боргу за виданими векселями виходячи із ставки, що розраховується за методом середньозваженої вартості капіталу, не була б обґрунтованою, тому, на думку суду, цей підхід позивач обґрунтовано вважав недоцільним до застосування. Згідно з статистичними даними, розміщеними на сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/statistic/sector-financial#2fs, відповідний файл додається), процентні ставки за депозитами в 2021 році (в т.ч. станом на травень та червень 2021 року) у національній валюті, для резидентів, з терміном розміщення більше 2-х років були наступними: травень 2021 – 5,05, червень 2021 – 4,85, за 2021 рік – 5,03.
Зазначена методика та ставка дисконтування узгоджувалися з аудиторами при складенні ними звіту про фінансові результати за 2021 рік за правилами міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, коли було розраховано справедливу вартість. Він не був оформлений письмово окремим документом на той момент, тому не міг бути наданий перевіряючим в ході податкової перевірки. Проте він детально відображений у бухгалтерській довідці ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» щодо методики розрахунку дисконту за векселями виданими вих.№23/18022025 від 18.02.2025 року.
Колегія суддів наголошує, що правильність такого підходу і розрахунків підтверджується також висновком судового експерта ОСОБА_2 від 07.03.2025 року №07-03-2/ЕЕ/2025.
Згідно з висновком експерта, встановлене відповідачем в акті перевірки №1024/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469 від 04.04.2024 року та в Акті перевірки №2208/Ж5/31-00-07-02-01-20/34252469 від 23.09.2024 року заниження ТОВ «Автомагістраль-Південь» іншого операційного доходу на загальну суму 141 660 068,28 грн. в 2021 році від не нарахування і не відображення дисконту станом на 30.06.2021 року за довгостроковою кредиторською заборгованістю по виданим на користь ТОВ «МЄДАН» векселям та заниження інших операційних витрат на загальну суму амортизації дисконту 18 300 141 грн. за 1 півріччя 2021 – 3 квартали 2023 року, що вплинуло на заниження Товариством розрахованої суми податку на прибуток, документально не підтверджується.
Водночас, застосована ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» методика для розрахунку суми дисконту станом на 30.06.2021 року та розрахований позивачем з її допомогою розмір справедливої вартості у сумі 118 452 698 грн. та дисконту у сумі 75 548 310 грн. за довгостроковою кредиторською заборгованістю по виданим на користь ТОВ «МЄДАН» векселям, виходячи із застосованої Товариством процентної ставки для розрахунку у розмірі 5,06%, є документально та нормативно обґрунтованою.
Колегія суддів зазначає, що в судових засіданнях під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, судовий експерт Величко Ю.Г. надала відповідні роз`яснення щодо висновку проведеної експертизи від 07.03.2025 року №07-03-2/ЕЕ/2025, та вказаний висновок повністю підтвердила.
Відповідач у поясненнях зазначив, що «питання №2 в частині нормативного обґрунтування є питанням права, що не відповідає меті експертного висновку. Крім того, такий висновок Відповідача підтверджується, у тому числі тим, що експертом здійснено аналіз податкового законодавства України».
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі твердження відповідача є помилковими, такими, що суперечать чинному законодавству і методології проведення експертиз.
Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені наказом Мінюсту від 08.10.1998 року №53/5. Пункт 2.2 розділу ІІІ «Економічна експертиза» цих рекомендацій місить орієнтовний перелік вирішуваних питань експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій. Серед таких питань є аналогічні формулювання до того питання №2 висновку експерта №07-03-2/ЕЕ/2025, з яким не погоджується відповідач, а саме: «Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок дивідендів до виплати, здійснений підприємством (найменування) власнику корпоративних прав (найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи) за період (зазначається період)?».
Перелік викладених питань є дуже обмежений, але ж він є орієнтовним. З наведеного прикладу прямо вбачається, що дослідження документального та нормативного обґрунтування в рамках економічного дослідження, прямо передбачено зазначеним Науково-методичними рекомендаціями.
Крім того, експерт проводив дослідження виключно з врахуванням норм Податкового кодексу України, що і є завданням експерта економіста, а не трактуванням норм, як про це вказано у поясненнях відповідача.

Стосовно прикладів кредитних договорів, на які посилається відповідач, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідач у поясненнях стверджує, що позивач мав кредитні договори у 2021 році, а тому для визначення ставки дисконтування довгострокової дебіторської заборгованості по векселям ТОВ «МЄДАН» міг застосувати Підхід 1 з визначених в Інформаційному повідомленні Міністерства фінансів України від 21.07.2020 року.
Відповідач посилається на такі договори: 1) з ПАТ «Банк Восток» (код ЄДРПОУ 26237202) відповідно до договору №ОК2020-0213 від 17.07.2020, де період використання коштів з 17.07.2020 року по 31.12.2022 року, сума використаних кредитних коштів 985 319 тис грн, відсоткова ставка по договору 12,50%; та 2) з ПАТ «АБ «Південний» (код ЄДРПОУ 20953647) відповідно до договору №АІ2017-01591 від 27.04.2017 року, де період використання коштів з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року, сума використаних кредитних коштів 514 847 тис грн., відсоткова ставка по договору від 18,3% до 21%.
Вказану позицію відповідача колегія суддів вважає помилковою, оскільки відповідач невірно трактує зміст вищевказаного підходу і помилково його застосовує до відносин між ТОВ «МЄДАН» та позивачем.
Так, в Інформаційному повідомленні Міністерства фінансів України від 21.07.2020 року вказано, що Підхід 1 полягає у наступному: «Визначення ставки на рівні ринкової ставки відсотка, яка використовується в операціях з аналогічними активами: якщо підприємство регулярно, постійно користується позиками від фінансових та банківських установ, для ставки дисконту тільки за такими чи подібними позиками можливо брати відсоткову ставку, за якими отримуються такі позики цим підприємством. Про рівень ринкових ставок у певний період свідчать також статистичні дані банків оприлюднені на офіційному вебсайті Національного банку України».
Таким чином, що позики, заборгованість по яких дисконтується, мають бути такими ж чи подібними до кредитів, якими користується платник податку (позивач).
Однак, відповідач не обґрунтовує подібність заборгованості перед ТОВ «МЄДАН» до тих кредитних договорів, на які він посилається у поясненнях.
Суд погоджується з доводами позивача, що такі відносини і позики (заборгованості) є відмінними як за правовою природою, так і за суто фінансовими параметрами.
Заборгованість, сплачена векселями товариства виникла внаслідок укладення і виконання договорів поставки товарів, ТОВ «МЄДАН» не є кредитною установою, метою якої є отримання саме процентного прибутку і саме від видачі кредитних коштів. Строки погашення заборгованості по обом векселям чітко визначена і є фіксованою - 10 років. Таким чином, ТОВ «МЄДАН» як продавець товарів, отримавши від позивача векселі, здійснило свою основну мету – реалізацію товарів і врахувало для себе відповідні економічні наслідки від угоди (як ризики, так і переваги, як-то відсутність потреби нести витрати на зберігання товару, пошук нових покупців на них, супровід угод з такими покупцями тощо). В той же час банк, видаючи кредит, не продає жоден товар, а лише організовує рух фінансових засобів і вимагає отримання відсотків за значно вищою ставкою, притаманною саме кредитам. 
Кредитні договори, на які посилається відповідач мають значну кількість суттєвих відмінностей (копії договорів додаються).
1) вказані договори є договорами про надання кредитної лінії, тобто не фіксується сума конкретної позики, а кожного разу позичальник повинен подавати заявку щодо отримання відповідного траншу з визначеним (бажаним) строком повернення, метою витрачення тощо;
2) строк дії кредитної лінії значно менший, ніж 10-річний строк сплати по векселях, - з ПАТ «АБ «Південний» строк спочатку був встановлений з 2017 по 2019 рік, потім подовжений додатковою угодою 01.10.2019 року по 30.09.2023 року, тобто на 4 роки. З ПАТ «Банк Восток» строк повернення позики ще менше – 2 роки, як вірно відзначає відповідач.
3) проценти сплачуються щомісячно, а процентна ставка переглядається щорічно, банки в обох випадках мають можливість відкликати кредитні кошти фактично в будь-який момент;
4) за відносинами з банками позивач отримає найбільш ліквідний актив – грошові кошти для господарської діяльності. У той час, як від ТОВ «МЄДАН» позивач не отримував кошти, а отримав реальні товари для господарської діяльності, використання яких у свою чергу вимагає несення додаткових витрат та зусиль;
5) договори передбачають забезпечення кредитних ліній (застава, порука), а також розміщення на рахунках банків гарантійного покриття у вигляді коштів позичальника. Жодних подібних умов не міститься у відносинах з ТОВ «МЄДАН».

Щодо нереальності господарських операцій позивача із контрагентами, колегія суддів зазначає наступне.
Із розрахунків в акті перевірки та ППР №1964 випливає, що друга частина збільшеного грошового зобов`язання в сумі 7 622 122 грн. сформована на підставі висновків Управління щодо нереальності господарських операцій з деякими контрагентами.
Колегія суддів вважає, що доводи в Акті перевірки стосовно нереальності господарських операцій спростовуються наявними первинними документами та документами, які зібрані позивачем або ж додатково отримані від контрагентів ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ».

Щодо взаємовідносин з ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ».
Під час перевірки взаємовідносин із вказаним контрагентом контролюючий орган стверджує про нереальність здійснених господарських операцій, наводячи в якості аргументів таке: 
1) первинні документи підписані зі сторони ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» директором ОСОБА_3 , який був звільнений із вказаної посади 15.05.2023 року, а також стосовно якого, існує вирок у справі 932/6993/23, яким ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України «Підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб – підприємців».
2) у базі даних ДПС відсутня адреса пункту навантаження товарів (м. Вишневе, вул. Київська 6В, м. Київ, вул. Будіндустрії, 5), яких контрагент нібито не орендував.
Щодо кримінального провадження у акті перевірки контролюючий орган посилається на вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.08.2023 року у справі №932/6993/23, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, винесеного на підставі угоди про визнання винуватості (копія вироку додається, оригінал, ймовірно, - у ОСОБА_3 ).
При цьому, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що у вказаному вироку суду йдеться виключно про обставини створення ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» та участь ОСОБА_3 у вказаних подіях. У вказаному кримінальному провадженні не досліджувались обставини взаємовідносин ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» з ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», не встановлено фактів складання фіктивних/підроблених документів між вказаними компаніями, так само як і не встановлено безтоварності чи нереальності проведених між ними господарських операцій.
У відповідності до усталеної практики Верховного Суду щодо ролі вироку суду у встановленні факту нереальності господарських операцій вирок щодо посадової особи контрагента не може створювати преюдицію про нереальність господарських операцій, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності платника податків. Вирок може слугувати підтвердженням нереальності операцій між платником податку та його контрагентом, тільки якщо він містить посилання саме на ці операції. Визнання вироком суду у кримінальному провадженні підприємства фіктивним не обов`язково означає, що всі його операції з усіма контрагентами були фіктивними за весь період його діяльності (постанови КАС ВС від 05.10.2022 року у справі №640/12691/19 та Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі №160/3364/19).
Також, у відповідності до усталеної судової практики Верховного Суду вирок, ухвалений на підставі угоди стосовно однієї з декількох осіб, не має преюдиційного значення для кримінального провадження стосовно інших осіб та не є доказом винуватості цих осіб (статті 84, 90 КПК). Така позиція підтверджується, зокрема у судових рішеннях, зокрема, у справах №991/2288/21, №554/8321/23, №991/6004/21, №686/26679/19 та №552/6085/23.
Аналогічно, укладення директором ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості у підробленні документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, не може однозначно свідчити про нереальність операцій, які здійснювалися юридичною особою, в якій ця людина фігурувала як директор. Іншими словами, дійсно можливою є та обставина, що певні особи використовували дані і документи ОСОБА_3 для реєстрації товариства та, можливо, для подальшого ведення господарської діяльності від його імені як від номінального директора. Але, по-перше, ці обставини не могли бути відомі ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» і лежать поза межами контролю позивача, а по-друге, не вплинули на реальний рух активів між двома суб`єктами господарської діяльності.
Щодо «невідповідності» первинних документів даним про зареєстрованого керівника, то усі документи, складені починаючи з 16.05.2023 року (після звільнення ОСОБА_3 з посади директора), підписані новим директором – Алексеєнком К.О. Ним же підписані і відповідні податкові накладні, зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних з 16.05.2023 року.
Отже, висновок контролюючого органу щодо формального підходу до оформлення первинних документів через їх підписання звільненим директором ОСОБА_3 є хибним, адже підписи Данильчука О.О. на первинних документах значаться лише на тих, що датовані до 15.05.2023 року, що відмічено Управлінням і в самому акті перевірки.
Щодо тверджень про відсутність у ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» орендованих складів за вказаними адресами, слід зазначити, по-перше, відсутність вказаної інформації у Єдиному реєстрі податкових накладних не означає відсутність прав користування складами.
По-друге, за отриманою від контрагента інформацією, ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» діяло як торговий посередник і користувалось складськими приміщеннями своїх постачальників. Тобто, отримуючи від покупця замовлення чи оплату за товар, ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» здійснювало відвантаження продукції на користь ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» роблячи відповідне замовлення у власних постачальників, які у свою чергу мали відповідні склади.
По-третє, відсутність у ДПС інформації про орендовані склади може слугувати підставою для накладення відповідних штрафних санкцій на ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» за несвоєчасну подачу повідомлення по формі 20-ОПП. Так, у відповідності до вимог п.8.1, 8.2 Порядку обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, (розділ VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588) платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Але неподання ТОВ «БУДІВЕЛЬНИЙ ГІПЕРМАРКЕТ» як контрагентом ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» відповідного повідомлення про наявний склад (або склад його постачальника) ніяким чином не породжує нереальність чи безтоварність господарських операцій. По-четверте, ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не відповідає за своїх контрагентів та не зобов`язане володіти інформацією та документальними підтвердженнями наявності у них орендованих приміщень чи інших ресурсів, необхідних для ведення господарської діяльності, або про своєчасну подачу ними відповідних повідомлень, у той час як реальні поставки будівельних матеріалів від вказаного суб`єкта відбувалися, а отримані матеріали використані у господарській діяльності ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ». Факти поставок (перевезення) також не спростовані в акті.

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ» (код ЄДРПОУ 41800064), колегія суддів зазначає наступне.
Під час перевірки взаємовідносин із вказаним контрагентом контролюючий орган стверджує про нереальність здійснених господарських операцій з ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ» через відсутність у останнього законних джерел походження товару та неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій із його подальшого постачання у зв`язку із неналежністю ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ» та його постачальників по ланцюгу проходження товару/робіт (послуг) до суб`єктів реальної економічної діяльності у зв`язку із:
- відсутністю трудових ресурсів та матеріально-технічних можливостей для виконання зазначених робіт в задекларованих обсягах для подальшої її реалізації по ланцюгу постачання;
- відсутністю законного джерела походження постачаємого Товару – обрив ланцюга;
- не зареєстрованою податковою накладною №2 від 13.12.2021 на загальну суму 12 712 154,64 грн.;
- недостовірністю даних, відображених в паперових носіях за формою первинних документів, оформлених для ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», формальний підхід до їх оформлення, та як наслідок їх юридичну дефектність.
Стверджуючи про відсутність трудових ресурсів та матеріально-технічних можливостей для виконання передбачених договором робіт, контролюючий орган посилається на те, що для виконання робіт «Благоустрій території біля Національного академічного театру опери та балету України імені Т.Г. Шевченка у Шевченківському районі м. Києва» середньооблікова чисельність працюючих повинна складати 312 осіб.
Однак, вказані роботи реально були виконані підрядником не протягом грудня 2021 року, а протягом червня – серпня 2021 року, що підтверджується Журналом виконання будівельних робіт, наявним в матеріалах справи. Позначка в акті форми №КБ-2в «за грудень 2021 року» означає, що у грудні відбулась юридично значуща дія - прийняття усього комплексу робіт, виконаних протягом декількох місяців, а не те, що усі будівельні роботи були розпочаті і виконані саме у грудні 2021 року.
Отже, оскільки виконання робіт відбувалося з червня по серпень 2021 року, тобто 73 дні, це означає, що чисельність працюючих для їх виконання повинна становити 102 особи (59934,73/73 дн/8 год), а не 312, як стверджує відповідач в акті перевірки.
Суд звертає увагу, що податкове законодавство не ставить право платника та/або достовірність даних його податкового обліку в залежність від наявності чи відсутності у контрагентів такого платника податків основних фондів, іншого майна, кваліфікованого персоналу чи його достатньої кількості. У разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №820/4648/13-а та від 26.03.2024 року у справі №640/19418/20.
Необхідну кількість працівників ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ» могло залучити, зокрема, на договірній основі, скориставшись послугами компаній із надання персоналу, укласти договори з фізичними особами-підприємцями або безпосередньо з працівниками на підставі договорів цивільно-правового характеру тощо. Отже, відсутність саме безпосередньо у штаті ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ» необхідної кількості кваліфікованих працівників, по-перше, не означає неможливість виконання вказаним підприємством робіт згідно з договором; по-друге, не означає нереальність господарських операцій за договором підряду, оскільки ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не відповідає за ймовірні порушення і недоліки в обліку і господарській діяльності своїх контрагентів. Роботи з благоустрою території біля Національного академічного театру опери та балету України імені Т.Г. Шевченка у м. Києві були дійсно виконані, бруківка та інші будівельні матеріали реально використані для благоустрою території біля Національного академічного театру опери та балету України імені Т.Г. Шевченка у Шевченківському районі м. Києва. 
Те ж саме стосується і доводів апелянта щодо «обриву ланцюга» постачання товарів у контрагента - ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ», адже платник податків не повинен знати, де і яким чином його контрагент купує товари, роботи чи послуги, які потім перепродає платнику, а також не повинен відповідати за ймовірні порушення, які допускаються контрагентом під час господарської діяльності.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема в постановах від 30.09.2021 року у справі №400/1986/19, від 28.12.2022 року у справі №520/1284/19, від 31.10.2023 року у справі №520/18341/21, відносно того, що інформація, яка міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не може бути самостійним та належним доказом в розумінні процесуального закону щодо наявності порушень податкового законодавства.
Однак, контролюючий орган, стверджуючи про нереальність господарських операцій та «обрив ланцюга», використовує виключно інформаційно-довідкові ресурси ДПС, не підкріплюючи свою позицію посиланням на первинні документи або інші об`єктивні докази.
Таким чином, твердження відповідача про нереальність господарських операцій ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з ТОВ «ВІКТОРІЯ ЮГ» є безпідставними та спростовуються фактичними обставинами і належним чином оформленими первинними документами.

Щодо взаємовідносин з ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ» (код ЄДРПОУ 39387765), колегія суддів зазначає наступне.
Стосовно цього контрагента в акті перевірки Управлінням зазначено такі обґрунтування:
- відсутність у ТОВ «ІВП «МАГІСТРАЛЬ» трудових ресурсів та матеріально-технічних можливостей (відсутня спеціалізована техніка) для виконання послуг по безтраншейному прокладанню труб для ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», а також відсутність по ланцюгу постачання ТМЦ (паливно-мастильних матеріалів) та субпідрядників, необхідних для виконання вищенаведених послуг; 
- надані до перевірки акти приймання-передачі містять узагальнену інформацію стосовно наданих послуг по безтраншейному прокладанню труб та не дають змоги ідентифікувати конкретний зміст наданих послуг (відсутня інформація щодо складової їх собівартості: матеріальні, трудові витрати, вартість давальницьких матеріалів, загальновиробничі та адміністративні витрати тощо), в результаті чого не можливо підтвердити факт їх виконання саме ТОВ «ІВП «МАГІСТРАЛЬ»;
- техніка та обладнання для робіт з будівництва трубопроводу ТОВ «ІВП «МАГІСТРАЛЬ» від ФОП ОСОБА_4 фактично не могла бути надана, так як за даними ресурсів ДПС відповідні об`єкти оподаткування у даного ФОП відсутні, орендна плата на його користь не перераховувалась;
- відповідно отриманої податкової інформації ТОВ «ІВП «МАГІСТРАЛЬ» за податковою адресою не знаходиться, посадові особи підприємства знаходяться поза межами Харківської області, господарську діяльність підприємство не здійснює; 
- податкові накладні: №1 від 11.08.2023 року, №2 від 25.08.2023 року, №3 від 31.08.2023 року залишились не зареєстровані та мають статус в ЄРПН «Реєстрацію зупинено», «Вiдмовлено за рiшенням Комiсiї», що також свідчить про нереальність оформлених операцій між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» та ТОВ «ІВП «МАГІСТРАЛЬ»;
- недостовірність даних, відображених в паперових носіях за формою первинних документів, оформлених для ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», формальний підхід до їх оформлення, та як наслідок їх юридичну дефектність.
Спростовуючи вказані доводи контролюючого органу, суд першої інстанції вірно зазначив, що податкове законодавство не ставить право платника та/або достовірність даних його податкового обліку в залежність від наявності чи відсутності у контрагентів такого платника податків основних фондів, іншого майна, кваліфікованого персоналу чи його достатньої кількості. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Відповідний персонал, а також обладнання, необхідне для надання послуг за договором, могли бути залучені контрагентом на договірній основі, що і відбулося у даному випадку. Так, за запитом ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» підприємством було надано Договір оренди техніки та обладнання №04-07-2021 від 04.07.2023 року, укладений з ФОП ОСОБА_4 , згідно з умовами якого ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ» прийняло у користування техніку та обладнання для робіт з будівництва трубопроводу (відповідно до переліку) (копії документів додаються).
Та обставина, що ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ» не відобразило розрахунки з ФОП ОСОБА_4 у відповідних податкових звітах, або взагалі не провело такі розрахунки, по-перше, не належить до сфери контролю та відповідальності ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», а по-друге, не впливає на реальність виконаних робіт (послуг) по суті.
Щодо відсутності в актах приймання-передачі деталізованої інформації про етапи надання послуг та складові їх собівартості: матеріальні, трудові витрати, вартість давальницьких матеріалів, загальновиробничі та адміністративні витрати, то необхідно зазначити, що жоден нормативно-правовий документ не встановлює вимог до оформлення актів приймання-передачі наданих послуг і, зокрема, вимог щодо деталізації складових таких послуг. До вказаних актів застосовуються загальні вимоги до оформлення первинних документів, встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».
Предмет договору №Б-В-1/СУБ/2023-2007 визначений як послуги по безтраншейному прокладанню труб способом горизонтального буріння на об?єкті «Нове будівництво магістрального водогону р. Інгулець - Південне водосховище для забезпечення водою м. Кривий Ріг у зв?язку з необхідністю ліквідації негативних наслідків, пов?язаних із знищенням Каховської гідроелектростанції, Дніпропетровська область (ДК 021:2015:45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв?язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь». Згідно з п.3.1 договору №Б-В-1/СУБ/2023-2007 вартість договору надання послуг визначається сумою в Актах здачі-прийняття робіт (наданих послуг), що визначається з урахуванням додатку №1 до договору.
За результатами наданих послуг між сторонами були складені первинні документи – Акти про прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг), за якими була визначена вартість наданих послуг, тобто ціна договору.
Сама по собі деталізація такого виду робіт (послуг) як прокладання прокладанню труб способом горизонтального буріння викликає сумніви, тобто незрозумілим лишається, що саме за деталі і подробиці наданих послуг Управління вважає необхідним реквізитом для акту наданих послуг (виконаних робіт) в даному випадку. Також немає вказівки на нормативні документи, якими б так деталі визначалися як обов`язкові та істотні для подібних актів.
За таких обставин, твердження контролюючого органу про, нібито, не деталізованість актів про надані послуги жодним чином не підтверджує наявність у діях ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» порушень вимог чинного податкового законодавства та не свідчить про нереальність операцій з ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ».
Щодо відсутності контрагента за податковою адресою, то як вже було зазначено вище, платник податків не відповідає за ймовірні недоліки і порушення вимог податкового законодавства його контрагентом, зокрема, і за відсутність контрагента за його податковою адресою. Зазначене не означає, що ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ» не могло виконувати умови договору і надавати послуги по безтраншейному прокладанню труб способом горизонтального буріння. Враховуючи наближеність м. Харкова до лінії фронту та часті бомбардування міста не дивним є те, що керуючі органи підприємств, якщо мають таку можливість, переведені у віддалений режим роботи з метою безпеки персоналу.
До того ж, в Акті перевірки зазначено, що вихід за податковою адресою контрагента було здійснено 11.04.2023 року, в той час як послуги за договором надавались у серпні 2023 року, тобто через 4 місяці після цього. Тому факт відсутності підприємства за податковою адресою у інший період, ніж час надання послуг ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», не може жодним чином підтверджувати нереальність господарських операцій між компаніями, що проводилися раніше. Тим більше, що місце фактичного виконання робіт ніяк не прив`язане до місцезнаходження органів управління товариства і навіть з документів вбачається, що вони відносяться до різних областей України.
Щодо кількості працівників слід зазначити, що роботи, які виконувалися ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ», виконувались у першу чергу за рахунок спеціалізованого механізму, який керується однією особою та не вимагає більшої кількості персоналу. При цьому, відповідач не наводить обґрунтування того, що виконані роботи мали б виконуватися більшою кількістю персоналу, з посиланням при цьому на нормативні акти, які це питання регулюють.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій з ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ» не ґрунтуються на первинних облікових документах та на нормах законодавства, а зводяться до вигадок та імовірних порушень у діяльності ТОВ «ІННОВАЦІЙНО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАГІСТРАЛЬ», за які платник податків ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не відповідає.

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «Кліган сервіс», колегія суддів зазначає наступне.
Під час перевірки взаємовідносин із вказаним контрагентом контролюючий орган стверджує про нереальність здійснених господарських операцій з ТОВ «КЛІГАН СЕРВІС» через те, що:
- відсутність придбання товару по ланцюгу постачання (висновок, скоріш за все, зроблено за наслідками аналізу відомостей ЄРПН щодо ТОВ «КЛІГАН СЕРВІС», до яких ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» не має доступу);
- відсутність земельних ділянок, складських приміщень, основних засобів, персоналу ТОВ «Кліган сервіс» (однак наявність цих об`єктів не обов`язкова у разі торгівельної діяльності, яку це товариство могли здійснити як посередник, що продає будівельні матеріали зі складів інших постачальників);
- неналежністю СГ - постачальників - відсутність трудових можливостей для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій (але у разі торговельної діяльності як посередника постачальнику достатньо мати лише керівника, якщо якась звітність по ньому не подавалася, це не є порушенням за яке має відповідати ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ»);
- недостовірність даних, відображених в паперових носіях за формою первинних документів, оформлених ТОВ «Кліган сервіс» для ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», формальний підхід до їх оформлення, та як наслідок їх юридичну дефектність (скоріш за все, маються на увазі зауваження щодо заповнення товарно-транспортних накладних).
По суті відносин з ТОВ «Кліган сервіс» слід зазначити наступне.
У цього постачальника ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» придбало будівельні матеріали на умовах самовивозу, який здійснило орендованим транспортом – автомобілем Автомобіль FORD CARGO 4142 D.
Автомобіль FORD CARGO 4142 D належить ТОВ «Белогві». Між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» та ТОВ «Белогві» укладено договір про надання послуг техніки №0107/19-01 від 01.07.2019 року, згідно з яким техніка надається без екіпажу (п.1.3). Договором передбачене погодинне використання техніки, тобто акти наданих послуг між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» та ТОВ «Белогві» складаються у машино-годинах. Саме тому вказаний транспортний засіб не був заявлений ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» як об`єкт, пов`язаний з оподаткуванням, за формою №20-ОПП.
Водій ОСОБА_5 є працівником ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», на підтвердження трудових відносин ОСОБА_5 з Товариством надано звіти за формою 4-ДФ, повідомлення про прийняття працівника на роботу, відомості про трудову діяльність застрахованих осіб, розпорядження про прийняття на роботу ОСОБА_5 та довідку про присвоєння йому реєстраційного номеру облікової картки платника податків.
У товарно-транспортних накладних вказано пункти розвантаження згідно з назвою ділянки дороги, що ремонтувалась, де проводилось розвантаження товарів і які не мають чіткої поштової адреси. Оскільки місцем розвантаження щоразу були певні різні ділянки доріг, що ремонтувались, зафіксувати такі місця як об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, шляхом подання повідомлення за формою №20-ОПП є неможливим.
Так, в товарно-транспортних накладних від ТОВ «КЛІГАН СЕРВІС» як пункт розвантаження вказано ділянку автомобільної дороги, що ремонтується на підставі договорів підряду, укладених між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» та Службою відновлення у Чернігівській області та Львівській області, а саме:
- капітальний ремонт мосту через р. Замглай на км 12+264 автомобільної дороги державного значення Н-27 Чернігів-Мена-Сосониця-Грем`яч, Чернігівська область. (в рамках договору підряду підписаного з Службою відновлення у Чернігівській області №22237 від 15.11.2022 року);
- транспортна розв`язка типу «кільце» на км 104+370 а/д Р-15 Ковель-Володимир-Волинський-Червоноград-Жовква (в рамках договору підряду підписаного зі Службою відновлення у Львівській області №05-01/22 від 17.01.2022 року, копія додається, оригінали знаходяться у позивача).
Отже/, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, первинні документи по взаємовідносинах ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з ТОВ «КЛІГАН СЕРВІС», в тому числі товарно-транспорті накладні, оформлені належним чином і відповідають вимогам чинного законодавства.
Отже, твердження апелянта про нереальність господарських операцій ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» з ТОВ «КЛІГАН СЕРВІС» є хибними та спростовуються фактичними обставинами і належним чином оформленими первинними документами (копії вказаних документів додаються, оригінали знаходяться у позивача).
Недоліки у бухгалтерському обліку з ТОВ «КЛІГАН СЕРВІС», якщо такі дійсно мають місце, не належать до сфери контролю ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», яке не може нести за це відповідальність, якщо відповідні матеріали, що були оплачені, дійсно були поставлені товариству і власними силами вивезені від постачальника. 

Стосовно взаємовідносин з ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» (код ЄДРПОУ 41194296), колегія суддів зазначає наступне.
Так, під час перевірки взаємовідносин із вказаним контрагентом контролюючий орган стверджує про нереальність здійснених господарських операцій з ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» через:
- відсутність придбання послуг по ланцюгу постачання;
- відсутність земельних ділянок, складських приміщень, основних засобів, персоналу ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС»;
- неналежністю постачальника - відсутність трудових можливостей для здійснення господарської діяльності, яка потребує значного обсягу трудовитрат зважаючи на обсяги операцій;
- відсутність придбання необхідних матеріальних, трудових ресурсів для виконання робіт по вирубці дерев.
Стосовно цих доводів контролюючого органу слід зазначити, що як було вказано вище, податкове законодавство не ставить право платника та/або достовірність даних його податкового обліку в залежність від наявності чи відсутності у контрагентів такого платника податків основних фондів, іншого майна, кваліфікованого персоналу чи його достатньої кількості. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Необхідну кількість працівників ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» могло залучити, зокрема, на договірній основі, скориставшись послугами компаній із надання персоналу, укласти договори з фізичними особами-підприємцями тощо. Відзначимо, що можливість вільно залучати робочий персонал для робіт прямо передбачені договором з ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» (пункт 1.3 договору про надання послуг від 12.07.2022 року №М-01-2022), тобто ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» від початку поінформовано про те, що виконавець може на власний розсуд залучати співвиконавців працівників, не звітуючи про це замовнику.
Таким же чином підприємство могло орендувати необхідну техніку або послуги. Зазначені обставини контролюючим органом досліджені не були, доказами не підтверджені. Отже, відсутність у штаті ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» необхідної кількості кваліфікованих працівників та технічних засобів по-перше, не означає неможливість виконання вказаним підприємством робіт згідно з договором; по-друге, не означає нереальність господарських операцій за договором про надання послуг, оскільки ТОВ “АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ” не відповідає за імовірні порушення і недоліки у обліку і господарській діяльності своїх контрагентів.
Відносини з ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» оформлені належним чином складеними первинними документами (копії додаються), що підтверджують рух активів платника податків, а твердження контролюючого органу щодо нереальності таких операцій є очевидно хибними.
У договорі вказано точні ділянки дороги М-01 (98+362 км та 102 + 362 км), які вимагала робіт з санітарного розчищення, видалення дерев, дрібнолісся, чагарників. Управлінням жодним чином не доведено, що вказані ділянки дороги не потребували вказаних робіт, або що роботи не були виконані цим підрядником.
Крім того, контролюючим органом не враховано, що ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» мало і інші схожі за змістом договори з цим контрагентом, наприклад договір субпідряду від 23.07.2021 року №2307/21-СВО, за яким ТОВ «ВУД ПРОМ СЕРВІС» надавало послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг в Чернігівській області згідно дефектного акту на виконання договору №21157 від 29.04.2021 зі Службою автомобільних доріг у Чернігівській області. Існування цього договору, який також виконувався належним чином додатково свідчить про реальність правовідносин й господарських операцій, та надуманість обґрунтувань Контролюючого органу.
Отже, твердження відповідача про встановлені порушення п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України ст.1, 3, 9, 11, 12 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог розділу 4,5 Концептуальної основи фінансової звітності, п.1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року №88, що призвело до заниження інших операційних доходів на вартість отриманих активів (товарів) від невстановлених осіб на загальну суму 31 361 382 грн., не підтверджені документально, базуються виключно на припущеннях та аналізі наявної інформації з інформаційно-довідкових систем ДПС, що не може слугувати доказом порушень податкового законодавства з боку ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ».
Колегія суддів погоджується з позицією позивача, що всі доводи відповідача в акті в цій частині ґрунтуються на аналізі інформації щодо контрагентів ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», яка не була відома і не повинна бути відома ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» як покупцю товарів, робіт та послуг. Тим більше, якщо фактично контрагентами виконуються операції (надаються послуги, виконуються роботи та постачаються товари), по яких проведені розрахунки. 
Діюче законодавство не накладає обов`язків на покупця товарів, робіт чи послуг проводити якісь додаткові обстеження чи дослідження контрагентів – постачальників. Реальність операцій підтверджується тим, що фізично ті чи інші роботи послуги або будівельні матеріали в ході відносин з контрагентами були поставлені і реально використані нашим підприємством в операційній діяльності.
Отже, якісь потенційно можливі суперечності в оформленні первісних документів, або сумнівна участь керівника якогось з контрагентів, відсутність задекларованого складу у постачальника й інші подібні доводи Акту не можуть свідчити про нереальність здійснених господарських операцій та слугувати підставою для зняття з витрат підприємства відповідних сум та пов`язаних з цим висновків Акту щодо податку на додану вартість.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з вимогами ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.10.2024 року №1964/Ж10/31-00-07-02-01-25 та від 03.10.2024 року №1966/Ж10/31-00-07-02-01-25 - є протиправними та підлягають скасуванню, а позов ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» підлягає повному задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Також, позивач просить суд стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 590 000 грн. та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 120 000 грн.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з вимогами ч.ч.2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до вимог ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з вимогами ч.ч.7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2024 року між АБ «ТИТАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» укладено договір про надання (правничої) правової допомоги №2324.
З акту приймання-передачі наданих послуг №б/н від 24.09.2025 року та рахунку на оплату №1 від 12.04.2024 року вбачається, що вартість наданих виконавцем (адвокатом) послуг становить 590 000 грн. 
26.09.2025 року (вхід. від 29.09.2025 року) відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому відповідач зазначив, що дана справа не є достатньо складною, та по суті стосувалася надання оцінки дотримання позивачем податкового законодавства, в частині реальності господарських операцій з п`ятьма контрагентами та епізоду з дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості. При цьому, обсяг нормативного регулювання спірних правовідносин також не є значним та зводиться до статей Податкового кодексу України. Заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності та спів розмірності.
З огляду на вищевикладене, враховуючи складність справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для позивача, та застосовуючи критерії розумності та співмірності розміру судових витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що співмірним розміром витрат на правничу допомогу є сума 250 000 грн.
Суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
За викладених судом обставин, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 250 000 грн.
Витрати на проведення економічної експертизи у розмірі 120 000 грн. підтверджуються договором №19-02ЕЕ/25 від 19.02.2025 року, укладеним між ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» та судовим експертом Величко Юлією Геннадіївною (свідоцтво судового експерта №38-21/П від 27.07.2021 року, видане ЦЕКК МЮ України), та платіжною інструкцією на суму 120 000 грн.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягають судові витрати, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, у розмірі 394 224 грн. (судовий збір 24 224 грн., витрати на професійну правничу допомогу 250 000 грн. та витрати на підготовку експертного висновку 120 000 грн.).

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 30.04.2026 року.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко