Справа № 127/38847/25
Провадження № 22-ц/801/1234/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року	Справа № 127/38847/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Рибчинського В.П., Міхасішина І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2026 року, ухвалене суддею Воробйовим В.В., повне рішення складено 13 березня 2026 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,
встановив:
У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь та на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від імені та в інтересах яких вона діє, додаткові витрати у розмірі 1/2 витрачених коштів, а саме 9 569 грн 50 коп. за період з 01 січня 2025 року по 10 грудня 2025 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2014 року, який за рішенням суду від 04 квітня 2024 року розірвано.
У шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.
Позивач зазначає, що на даний час відповідач сплачує аліменти за рішенням суду у справі №127/1234/24, від 23 січня 2024 року в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Виконавчий лист видано 24 березня 2024 року та пред`явлено до державної виконавчої служби. ОСОБА_1 працевлаштований, регулярно отримує заробітну плату, дітьми не цікавиться та участі у їх вихованні не бере.
У зв`язку з відмовою відповідача виділяти додаткові кошти на утримання дітей, позивач не може забезпечити гідний рівень поживання, що необхідний для розвитку, утримання та виховання дітей. Діти часто хворіють, що також потребує матеріальних витрат.
У період з 01 січня 2025 року по 10 грудня 2025 року позивачем понесені витрати, пов`язані з навчанням та інтелектуальним розвитком дітей у загальному розмірі 19 139 грн, з яких: 
- на ОСОБА_3 витрачено 15 039 грн (2 470 грн. – проходження підготовчих курсів у ВСП «Вінницький фаховий коледж НУХТ»; 2 800 грн – благодійна допомога на розвиток коледжу; 7 949 грн – покупка нового телефону; 1 820,00 грн – оплата послуг Інтернету);
- на ОСОБА_4 витрачено 4 100 грн на розвиток здібностей (відвідування танцювального гуртка ГО «ВМНАТ «Вінничанка»). 
Вказане стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, понесені на дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2 050,00 грн. (дві тисячі п`ятдесят гривень 00 коп.).
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 259,40 грн (двісті п`ятдесят дев`ять гривень 40 коп.).
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У скарзі зазначає, що судом вказано про те, що у письмових поясненнях представник відповідача визнає позовні вимоги в повному обсязі, що не відповідає дійсності. Заява відповідача про отримання у позивача інформації про її місце роботи, доходи та на що були витрачені аліменти залишилася без розгляду. Позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху фактично залишилася невиконаною. У позовній заяві не вказується, яка саме обставина потребує додаткових витрат, доказів, які підтверджували наявність особливої обставини позивачем не надано. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторонами не оскаржується, а відтак рішення суду в цій частині в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2024 року у справі №127/9461/24 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 вересня 2014 року.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).
Згідно з довідкою ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання – 1» №Ж1-Д-000370 від 27 листопада 2025 року вбачається, що діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Відповідно до довідки ГО «Вінницький міський народний ансамбль танцю «Вінничанка» №2602 від 15 січня 2026 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує заняття в хореграфічній студії з 01 червня 2025 року по теперішній час (а.с. 64). З наданих позивачем квитанцій вбачається, що позивачем було витрачено 4 100,00 грн на відвідування дочкою цього гуртка за період з червня 2025 року по грудень 2025 року (а.с. 26, 48, 49, 50, 51).
Апеляційним судом також встановлено, що з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №127/1234/24 від 24 січня 2024 року стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу).
ОСОБА_2 , зважаючи на те, що вона понесла додаткові витрати на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані особливими обставинами дітей у загальному розмірі 4 100 гривень, звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 половини таких витрат на утримання дитини за період з 01 січня 2025 року по 10 грудня 2025 року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із вимогами частини першої, другої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.  Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позивачем надано достатні докази в частині матеріальних витрат на відвідування дочкою сторін танцювального гуртка (що належить до додаткових витрат), а відтак задовольнив позов в сумі 2 050 гривень, тобто половини вартості за відвідування дочкою ОСОБА_4 танцювального гуртка ГО «ВМНАТ «Вінничанка».
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що у позовній заяві не вказано, яка саме особлива обставина потребує додаткових витрат. Вказане лягло також і в основу заперечень відповідача щодо задоволення позову.
Апеляційний суд вважає, що за обставин даної справи позивачем не доведено наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат на дитину, що є її процесуальним обов`язком.
Верховний суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 дійшов висновку, що витрати на ремонт технічних пристроїв, на лікування, відвідування секцій і позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини.
Відтак, відвідування дочкою сторін занять в хореографічній студії не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.
Саме по собі навчання дитини у позашкільному навчальному закладі не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами.
Для доведення необхідності таких витрат на дитину повинні бути надані докази її здібностей та досягнень, чого позивачем зроблено не було.
За таких обставин, надавати оцінку решті доводам апеляційної скарги не має правового значення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення ухвалення нового рішення є  неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог в частині задоволених позовних вимог.
Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 141 ЦПК України).
За таких обставин, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог та задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст.141, п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне судовий збір в розмірі 1 816,80 грн, який підлягав до сплати за подачу апеляційної скарги, компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зважаючи на те, що позивач звільнена відсплати судового збору на підставі п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2026 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, понесені на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2 050 (дві тисячі п`ятдесят) гривень та судовий збір в дохід держави в розмірі 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 40 копійок скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.
У решті рішення суду залишити без змін.
Судовий збір в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок, сплачений за подачу апеляційної скарги, компенсувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало 
Судді В.П. Рибчинський
І.В. Міхасішин