Справа №442/3516/26 
Провадження №2/442/1729/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Крамара О.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернулася в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 419822100 від 27.03.2025 та Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 438/1752/24 від 14.01.2025.
В даному будинку окрім позивачки зареєстровані: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та її діти: ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 – ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 – ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак останні за вказаною адресою ніколи не проживали. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в будинку не має, і взагалі будинком не цікавиться. 
Наявність реєстрації відповідачки та її дітей, у будинку, порушує право позивача як власника, вона позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а тому змушена звернутися з даним позовом в суд.
Ухвалою від 11.05.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником житлового будинку АДРЕСА_1 що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 419822100 від 27.03.2025 та Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 438/1752/24 від 14.01.2025.
В даному будинку зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
За цією адресою також зареєстровані: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 – ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 – ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак ніколи не проживали за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом фактичного проживання сім`ї № 28 від 13.02.2026 складеним комісією в складі старости АДРЕСА_2 та с.Підмонастирок ОСОБА_11 та сусідів. 
Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. 
Тобто відповідачі, без згоди позивача (власника), використовують належну їй власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідача є перешкодою для позивача у повному розпорядженні і користуванні належною йому власністю - квартирою, тобто ця реєстрація порушує його права власності.
У відповідності до ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном". 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.
При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням слід керуватися роз`ясненнями абзацу 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. №9.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як зазначає ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов задоволити.
Визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 – ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 – ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 – ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим будинком, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2026.

Суддя      О.В. Крамар