ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/989/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить: визнати протиправною відмову у задоволенні рапорта про звільнення з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оформлену листом від 08 січня 2026 року №08/3344/26-Вн; зобов`язати звільнити з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 09 березня 2026 року. 
Ухвалою суду від 13 травня 2026 року клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про закриття провадження у справі задоволено; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії закрито; повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн 96 коп.), сплачений квитанцією від 26 січня 2026 року №5177-7952-6713-0741.
18 травня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Оскільки розгляд адміністративної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, тому розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення також здійснено у тому ж порядку – без повідомлення сторін, у письмовому провадженні.
У поданому до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представник відповідача просив відмовити вказав, що такі витрати є які є недоведеними, завищеними та неспівмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення та часткового задоволення заяви з огляду на таке.
КАС України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина перша статті 139 КАС України розподіл судових витрат при задоволенні позову) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядались, але провадження у справі закінчується у зв`язку із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду (частина десята статті 139 КАС України – у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.).
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Як установлено частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивач у позовній заяві повідомляв суд про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку із розглядом цієї справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року, від 08 лютого 2022 року у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18 серпня 2022 року у справі №540/2307/21 та ін.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано копії таких документів: договір про надання правничої (правової) допомоги від 26 січня 2026 року №26-01/01, укладений між ОСОБА_1 (клієнт) з адвокатським об`єднанням «Дженерал Лігал Груп»; цивільно-правовий договір №26-01/01 про залучення адвоката для надання правничої допомоги від 26 січня 2026 року; додаткову угоду №1 від 26 січня 2026 року до договору про надання правничої допомоги №26-01/01 від 26 січня 2026 року; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги №26-01/01 від 26 січня 2026 року; квитанція до прибуткового касового ордеру №13-05/01 від 13 травня 2026 року на суму 20000,00 грн.
Відповідно до пункту 1.1. договору про надання правничої (правової) допомоги від 26 січня 2026 року №26-01/01 адвокатське об`єднання приймає на себе доручення клієнта по наданню останньому правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар по наданню правової допомоги і фактичні витрати адвокатського об`єднання, понесені ним у зв`язку з виконанням цього договору.
За надану правову допомогу клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається додатковою угодою до даного договору (пункт 5.1 договору).
Згідно з додатковою угодою №1 від 26 січня 2026 року до договору про надання правничої допомоги №26-01/01 від 26 січня 2026 року адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правничу допомогу у справі за позовом клієнта про визнання протиправною відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) та зобов`язання вчинити дії.
Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що для виконання замовлення адвокатське об`єднання здійснює, зокрема, такі заходи та дії: ґрунтовно проконсультувати клієнта з приводу обставин справи, зазначених в пункті 1 додаткової угоди; у разі виникнення необхідності підготувати та подати адвокатські запити, що стосуються обставин, описаних у пункті 1 даної додаткової угоди; проаналізувати судову практику в аналогічних справах; підготувати та подати адміністративний позов про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії; здійснити підготовку інших документів процесуального (непроцесуального) характеру, в яких виникне необхідність в ході судового розгляду справи.
Сторони погодили, що вартість виконаних робіт та наданих послуг (гонорар) адвокатського об`єднання становить 20000,00 грн; сума гонорару адвокатському об`єднанню оплачується клієнтом поетапно протягом усього розгляду справи (пункти 3-4 додаткової угоди).
Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13 травня 2026 року за договором про надання правової допомоги №26-01/01 від 26 січня 2026 року стверджується, що на виконання умов додаткової угоди (замовлення) №1 від 26 січня 2026 року загальна вартість робіт (послуг), виконаних (наданих) на момент підписання даного акту становить 20000,00 грн.
У пункті 269 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зауважує, що позивач вільний у виборі адвоката та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).
З огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, заперечення іншої сторони щодо співмірності розміру витрат, заявлених до відшкодування, виходячи із принципів обґрунтованості їх розміру, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, оскільки із заявою про розподіл та стягнення судових витрат разом з відповідними доказами позивач (його представник) звернувся до суду 18 травня 2026 року, тобто з дотриманням п`ятиденного строку після ухвалення судового рішення, а ухвалою Волинського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі від 13 березня 2026 року питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не було вирішено, тому у цій справі додатковим рішенням необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь позивача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп.).
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк