Справа № 475/1408/25
н\п 2-о/490/103/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Прибузька сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2025 року до ОСОБА_1 звернувся до Доманівського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В обгрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника - ОСОБА_2 та після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме земельну ділянку площею 1,78 га, кадастровий номер 4822780900:08:000:0016, що розташована в межах території Богданівської (нині Прибузької) сільської ради, Вознесенського району Миколаївської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності Серія ЯА № 062672 від 29 березня 2005 року та якою заявник фактично володіє та користується на теперішній час. На момент смерті матір заявника проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник також постійно проживав за вказаною адресою разом зі своєю матір`ю до дня її смерті, про що зазначено в Довідці, виданої виконавчим комітетом Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 27.06.2024 року №381-1, вели спільне господарство, хоча, зареєстрований був за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
Заявник зазначає, що часто приїжджати з міста Миколаєва до села Мар`ївка було не зручно та затратно, оскільки він сам пенсіонер, зайвих коштів, крім пенсії, не мав. Його проживання з матір`ю, не було тимчасовим, оскільки матір часто хворіла, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду. Заявник піклувався про матір, забезпечував її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, ніс всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг, а коли мати померла, здійснив її поховання, оплатив вартість ритуальних послуг.
Оскільки заявник постійно проживав з матір`ю з 2010 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , то помилково вважав, що прийняв спадщину після її смерті. З метою оформлення спадкових прав після смерті матері, в листопаді 2025 року звернувся до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Кучерової Ганни Анатоліївни. Однак заявнику було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з тим, що ним не підтверджено постійне проживання з матір`ю, на день смерті останньої та пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутися до суду.
Так як проживання заявника з матір`ю, ОСОБА_2 , було зареєстроване за різними адресами, то іншого порядку ніж судового для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, немає. Адже, у випадку встановлення даного факту, заявник вважався б такою особою, що прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, встановлення даного факту необхідне заявнику для того, щоб мати можливість прийняти та оформити спадщину.
З урахуванням наведеного, заявник просить суд встановити факт його постійного проживання з матір`ю, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини.
Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 22.12.2025 року вищезазначену заяву було передано на розгляд за підсудністю до Інгульського районного суду м. Миколаєва.
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30.01.2026 року вищезазначену заяву було передано на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
24.02.2026 року матеріали справи передані на розгляд судді.
Ухвалою судді від 27.02.2026 року прийнято вказану заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання учасники справи, які повідомлені судом належним чином про дату час та місце слухання справи не з`явилися.
14.05.2026 року заявник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує.
Суд зазначає, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).
За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Нормами ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.ст. 1220 - 1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до п. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1. ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.
Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995року №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, втакому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ №5 від 31.03.95).
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.
Як вбачається з дослідженого судом свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є матір`ю заявника - ОСОБА_1 .
Як вбачається з дослідженого судом витягу з Єдиного державного реєструщодо реєстрації місця проживання №48123-321302-2017, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з дослідженого судом Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №140, місце смерті село Мар`ївка, Доманівський район Миколаївська область.
Як вбачається з дослідженої судом довідки від 27.06.2024 року №381-1 виданої виконавчим комітетом Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 27.06.2024 року №381-1, ОСОБА_2 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована: АДРЕСА_1 . За тією ж адресою разом з померлою проживав:син померлої - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2010 року по теперішній час.
Як вбачається з Довідки-роз`яснення від 07.11.2025 року №132/01-16 приватним нотаріусом Кучеровою Ганною Анатоліївною, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки впродовж встановленого законом строку для прийнятття спадщини він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не проживав (не був зареєстрованим) разом з померлою на день її смерті.
Як вбачається з письмових свідчень свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27.04.2026 року, ОСОБА_2 була їх сусідкою, проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою на протязі чотирьох років до дня її смерті проживав її син - ОСОБА_5 , який піклувався про неї, забезпечував її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, ніс всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг, а коли мати померла, здійснив її поховання. Ці факти сідкам відомі, оскільки проживали поруч, є сусідами, спілкувалися з ОСОБА_1 та часто бачили як він порався по господарству та ходив до магазину.
З огляду на наведене вище, наданими заявником та дослідженими судом доказами підтверджено факт спільного постійного проживання заявника з матір`ю, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, а тому заява підлягає задоволенню.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 2, 12, 247, 258, 259, 263-268, 293, 315 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заінтересована особа: Прибузька сільська рада Вознесенського району Миколаївської області (код ЄДРПОУ 04375041) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , разом із його матір`ю ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.