Справа № 760/19185/25 
Провадження № 2/752/8445/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

22.06.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Державної установи "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова Національної академії медичних наук України" про визнання недійсним розпорядження, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом про визнання недійсним розпорядження.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що вона зареєстрована у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . 15.11.2012 року ДУ "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова Академії медичних наук України" видано позивачу ордер №371/04-36 на право зайняття кімнат №154, 159 у вказаному гуртожитку. Гуртожиток, в якому проживає та зареєстрована позиваач, знаходиться в ДУ "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова Академії медичних наук України" на праві оперативного управління.
Розпорядженням ДУ "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова Академії медичних наук України" від 02.09.2022 року №76 "ПРо приведення до економічно обгрунтованих тарифів за обслуговування та утримання структурного підрохділу ДУ "НІССХ ім. М.М.Амосова НАМНУ" починаючи з 01.11.2022 року для мешканців гуртожитку встановлено в односторонньому порядку тариф за обслуговування та утримання гуртожитку, зокрема для мешканців гуртожитку, які не працюють в Інституті та НАМН України - 1 000 грн. за одне ліжко-місце. Оскільки позивач на дату прийняття розпорядження не була працівником відповідача та НАМН України тариф для складає 1 000 грн. за одне ліжко-місце. З 01 грудня 2022 року відповідач позивачу щомісячнонараховує 4 000 грн. за послуги з обслуговування та утримання гуртожитку.
Позивач вважає, що вказане розпорядження є дискримінаційним, економічно необгрунтованим та встановленим без належного правового обгрунтування, внаслідок чого розмір визначеного відповідачем тарифу за обслуговування та утримання гутортожитку у розмірі 1 000 грн. за одне ліжко-місце для позивача як споживача житлово-комунальних послуг є явно несправедливим та надмірним в порівнянні з іншими меншканцями гуртожитку.
На думку позивача, оспорюване розпорядження прийнято всупереч принципам ціноутворення у сфері цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та порушує права позивача. Правовідносини між сторонами у справі з приводу надання послуг з утримання та обслуговування гуртожитку та прибудинкової території мають виникати на підставі укладеного між ними договору, а не встановлюватися в односторонньому порядку розпорядженням без будь-якого економічного обгрунтування. Вартість послуг з утримання та обслуговування гуртожитку має встановлюватися з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, а не до ліжко-місця. Відсутність між сторонами підписаного договору унеможливлює позначення відповідачем вартості послуг в оносторонньому порядку, виходячи з 1 000 грн. за одне ліжко-місце, оскільки така умова є істотною та не погоджувалася з позивачем.
За таких підстав, позивач просить визнати недійсним розпорядження Державної установи "Націоналний інститут серцево-судичнної хірургії імені М.М.Амосова Національної академії медичних наук України" від 02.09.2022 року №76 "Про приведення до економічно обгрунтованих тарифів за обслуговування та утримання структурного підрозділу ДУ "НІССХ ім. М.М.Амосова НАМНУ" - в частині встановлення тарифу для мешканців гуртожитку, які не працюють в Інституті та НАМН України у розмірі 1 000 грн. за одне ліжко-місце.
Ухвалою судді Солом"янського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року вказана цивільна справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.
Відповідач ДУ "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова" надіслав відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що оспорюване розпорядження не обмежує позивача визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі. Наявність в структурі відповідача гуртожитку надає можливість надання житла в Києві з мінімально можливими тарифами на сплату житлово-комунальних послуг є вагомим аргументом для залучення на рооту відповідача фахівців з дефіцитних медичних спеціальностей. відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не можу бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов"язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлюють, що під домовленістю сторін в частині визначення тарифу на утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будину мається на увазі домовленість між управителем багатоквартирного будинку та співвласниками багатоквартирного будинку. Позивач не є власником житлових приміщень у гуртожитку, займає їх з возволу відповідача на підставі виданого ордеру.
Також зазначає, що в останні роки у кімнатах №154 та №159 гуртожитку проживали члени родини позивача. Позивач не має особистої потреби проживання у гуртожитку оскільки останній рік проживає у власній квартирі у місті Києві та має цілу низку об"єктів житлової нерухомості по всій країні у власності. ОСОБА_1 не сплачувала за житлово-комунальні послуги за проживання у гуртожитку у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 118 378,89 грн. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року задоволено позов ДУ "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова". Постановлено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 81 736, 58 грн.
Представник позивача надіслав відповідь на відзив на позовну заяву. Просить задовольнити позов.
Представник відповідача надіслав заперечення. Просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Постановою Президії Національної академії медичних наук України від 17.05.2018 № 3/18 визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які передані на праві оперативного управління ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України», зокрема, гуртожиток літ. «А» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 49/51.
15.11.2012 Державною установою «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» видано ОСОБА_1 корінець Ордера № 371/04-36 на право зайняття кімнат № 154, 159 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року задоволено позов ДУ "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова". Постановлено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 81 736, 58 грн. та судові витрати.
Розпорядженням Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» від 02.09.2022 № 76 «Про приведення до економічно обґрунтованих тарифів за обслуговування та утримання структурного підрозділу ДУ «НІССХ ім. М.М. Амосова НАМНУ» - гуртожиток (м. Київ, вул. Жилянська, 49/51, починаючи з 01.11.2022 встановлено тариф за обслуговування та утримання гуртожитку:
-для діючих працівників Інституту в розмірі 12 гривень за 1 квадратний метр займаної площі;
-для діючих працівників НАМН України в розмірі 18 гривень за 1 квадратний метр займаної площі;
-для мешканців гуртожитку, які не працюють в Інституті та НАМН України - 1000 грн. за одне ліжко-місце. Вказана сума не включає платежі за житлово-комунальні послуги, які надаються мешканцям гуртожитку;
-для мешканців гуртожитку, які звільнилися з Інституту та НАМН України, у зв`язку з виходом на пенсію, тариф становитиме згідно п. 1.1 або п. 1.2 Цього Розпорядження (в залежності, з якої установи особа вийшла на пенсію).
Відповідно до ст.ст. 127-129 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. 
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.06.2018р. №498 «Про затвердження Примірного положення про користування гуртожитками» це положення визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них. Дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності.
У відповідності до п. 6 та п. 7 Примірного положення про користування гуртожитками на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку. Користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла.
Згідно з п. 12 Примірного положення організація, що здійснює управління гуртожитком, зобов`язана організувати належне утримання майна гуртожитку; створювати умови для безперешкодного користування особами, які проживають у гуртожитку, його допоміжними приміщеннями; вести облік осіб, які проживають у гуртожитку на умовах найму (оренди); забезпечувати виконання положення про користування гуртожитками, затвердженого з профспілками (за наявності), що перебувають у їх власності, управлінні, розпорядженні чи користуванні; інформувати осіб, які проживають в гуртожитку про прийняття рішень, які стосуються їх проживання та організації побуту у гуртожитку; забезпечувати за власний рахунок проведення поточного та капітального ремонтів гуртожитку, його допоміжних приміщень, інвентарю, обладнання, крім поточного ремонту переданих у найм (оренду) жилих приміщень та ремонту жилих приміщень, які перебувають у приватній власності.
За п. 11 Примірного положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом; забезпечувати за власний рахунок проведення ремонту жилого приміщення у гуртожитку.
В судовому засіданні встановлено, що 26 серпня 2022 року виконуючий обов`язки директора Відповідача видав наказ № 138, яким доручив заступнику директору з загальних питань Кабакову В.В. привести до економічно обґрунтованих тарифи за обслуговування та утримання Гуртожитку, затвердити тарифи, ввести їх в дію та видати відповідне розпорядження. 
На виконання вказаного наказу в.о. директора Відповідача, заступник директора Відповідача з загальних питань Кабаков В.В. видав Розпорядження №76. Дане Розпорядження видано в межах наявних повноважень Відповідача як балансоутримувача будівлі Гуртожитку.
Посилання позивача на те, що оспорюване розпорядження є дискримінаційним, зважаючи на положення Закону України "Про засади запобіганню та протидії дискримінації в Україні", на думку суду, є необгрунтованим, а тому не може бути прийнято до уваги. Розпорядження №76 жодним чином не дискримінує позивача за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними ознаками.
Відповідач визнає, що розмір тарифів на обслуговування та утримання Гуртожитку для діючих працівників відповідача та Національної академії медичних наук України є нижчим, ніж для інших мешканців. Але вказане пов`язане виключно із об`єктивною ситуацією, пов`язаної із призначенням гуртожитку та функціонуванням відповідача як державної науково-медичної установи після початку повномасштабної військової агресії Росії у лютому 2022 року. Призначенням гуртожитку, в першу чергу, є надання житла працівникам відповідача, які не мають власного житла у Києві. Наявність в структурі відповідача гуртожитку - можливість надання житла в Києві з мінімально можливими тарифами на сплату житлово-комунальних послуг, є вагомим аргументом для залучення на роботу відповідача фахівців з дефіцитних медичних спеціальностей.
У тексті позовної заяви позивач стверджує, що, узагальнено, відповідач не має права встановлювати тариф на обслуговування та утримання гуртожитку в односторонньому порядку без укладання із позивачем відповідного договору та погодження з позивачем розміру такого тарифу.
Проте, суд відмічає, що між позивачем та відповідачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не укладався.
Судом встановлено, що позивач разом з родиною користується у Гуртожитку кімнатами №154, 159 на підставі ордеру №371/04-36 від 15.11.2012 р. А фактичного Позивач проживала у Гуртожитку ще раніше (на підставі раніше виданого ордеру). 
Примірне положення про користування гуртожитками, на положення якого посилається Позивач, було прийнято та затверджено Кабінетом Міністрів України влітку 2018 року. Вказане Примірне положення було прийнято на виконання та у розвиток нових редакцій ст. 130 та ст. 131 Житлового кодексу України, прийнятих та введених в дію згідно із Законом України від 05.04.2017 року №1999-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». До цього часу, норми Житлового кодексу України не містили положень про укладання договорів найму у гуртожитках перед вселенням мешканців. 
У позові ОСОБА_1 стверджує, що відповідач не має права самостійно встановлювати тарифи на утримання Гуртожитку та прибудинкової території. У якості обгрунтування даного твердження Позивач посилається на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, на ст. 10 зазначеного Закону, відповідно до якої ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін , крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. 
Проте, вказана норма не надає повноважень Позивачу визначати та погоджувати з Відповідачем тариф за обслуговування та утримання Гуртожитку. 
Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чітко встановлюють, що під «домовленістю сторін» в частині визначення тарифу на утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку мається на увазі домовленість між управителем багатоквартирного будинку та співвласниками багатоквартирного будинку. 
Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. 
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» рішенням співвласників багатоквартирного будинку , прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 
1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно за умови що співвласники , прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 
2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем співвласниками особою; або іншою уповноваженою співвласниками особою,
3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників їхніх інтересах укладає відповідний договір. такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). 
Тобто, зміст зазначеного Закону полягає у тому, що власники квартир (співвласники багатоквартирного будинку) мають право самостійно обрати управителя їхнього будинку (виконавця послуги з утримання будинку) і домовитись з ним про умови співпраці, які відображаються у письмовому договорі. 
Суд звертає увагу, що позивач не є власником житлових приміщень у гуртожитку, а займає їх на підставі виданого відповідачем ордеру.
У позові позивач зазначає, що Розпорядження №76, нібито, суперечить пунктам 1.1., 2.1. Порядку та умов надання платних послуг бюджетними науковими установами, затвердженого наказом Міністерством освіти і науки України, Міністерством фінансів України, Міністерством економіки та з питань Європейської інтеграції України №798/657/351 від 01.12.2003 року, відповідно до яких: підставою для надання платних послуг є договір з фізичною та юридичною особою; розмір плати за послуги встановлюється на підставі її ціни, розрахованої на підставі валових витрат. 
Водночас, спеціальним нормативно-правовим актом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин між Позивачем і Відповідачем у нашій справі є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вже згаданої ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Закон є вищим нормативно-правовим актом по відношенню до підзаконного акту. 
При цьому, тарифи на обслуговування та утримання Гуртожитку, зазначені у Розпорядженні №76, розраховані на підставі фактичних витрат, які несе Відповідач. Копії складових тарифів наявні у матеріалах справи.
Також, у позові Позивач зазначає, що Розпорядження №76 суперечить невизначеним положенням Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 190 від 27.07.2018 року, яким затверджено Обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (надалі по тексту: «Перелік»). Позивач просить суд звернути увагу на ту обставину, що вказаний Перелік не містить такого поняття як «матеріально-технічне оновлення», при тому, що «матеріально-технічне оновлення» є складовою витрат тарифу на обслуговування та утримання гуртожитку. 
Проте суд погоджується з відповідачем. що вказаний Перелік стосується виключно тих витрат, які мають бути обов`язково включені до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. В даному підзаконному акті немає жодних положень про те, що даний Перелік є виключним і що до тарифу на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території не можуть включатися інші, відповідно до практичної необхідності здійснення, витрати. 
При цьому, складова витрат тарифу на обслуговування та утримання гуртожитку - «матеріально-технічне оновлення», по суті відповідає змісту Переліку, оскільки виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гуртожитку та поточного ремонту вимагає придбання та використання різноманітних матеріалів та обладнання.
З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 до Державної установи "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова Національної академії медичних наук України" про визнання недійсним розпорядження, - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя