ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2209/26 Справа № 204/7996/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О., 
суддів – Ткаченко І.Ю., Городничої В.С.,
при секретарі – Пікос А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Шелудько Оксани Олександрівни на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем було укладено кредитні договори: кредитний договір № 1010617248 від 11 жовтня 2022 року, за яким позичальнику видано кредит у сумі 76 179,72 грн, та кредитний договір № 1012420069 28 липня 2023 року, за яким позичальнику видано кредит у сумі 79 670,72 грн. При цьому відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09 квітня 2025 року становила: за кредитним договором № 1010617248 від 11 жовтня 2022 року – 97 775,65 грн, з яких: 66 282,70 грн - заборгованість за кредитом, 13,47 грн – заборгованість за процентами, 31 479,48 грн - заборгованість за комісією; а також за кредитним договором № 1012420069 від 28 липня 2023 року – 104 732,88 грн, з яких: 79 271,38 грн – заборгованість за кредитом; 12,59 грн – заборгованість за процентами та 25 448,91 грн – заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості за вищевказаними кредитними договорами станом на 09 квітня 2025 року року склала 202 508,53 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн. 
Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 202 508,53 грн, яка складається з:
- заборгованості за кредитним договором № 1010617248 від 11 жовтня 2022 року у розмірі 97 775,65 грн, з яких: 66 282,70 грн – заборгованість за кредитом; 13,47 грн – заборгованість за процентами; 31 479,48 грн – заборгованість за комісією;
- заборгованості за кредитним договором № 1012420069 від 28 липня 2023 року – 104 732,88 грн, з яких: 79 271,38 грн – заборгованість за кредитом; 12,59 грн – заборгованість за процентами; 25 448,91 грн – заборгованість за комісією.
Вирішено питання стосовно судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк», суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
В апеляційній скарзі представник відповідача - Шелудько О.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та ухваленим в порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, з огляду на відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості включає в себе додаткові послуги, які надавалися поза межами інформування про стан кредитної заборгованості, яку споживач має право вимагати безоплатно один раз на місяць.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 підписала з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» заяву № 1010617248 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила відкрити їй споживчий кредит у сумі 76 179,72 грн на загальні споживчі цілі, строком на 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4% та з процентною ставкою – 0,01% річних. Також 11 жовтня 2022 року відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Крім того, 28 липня 2023 року ОСОБА_1 підписала з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» заяву № 1012420069 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила надати їй споживчий кредит у сумі 79 670,72 грн на загальні споживчі цілі, строком на 36 місяців, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 1,6% та з процентною ставкою – 0,01% річних. Того ж дня, тобто 28 липня 2023 року, відповідачем було також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
Таким чином судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем було укладено два кредитні договори, а саме кредитний договір № 1010617248 та кредитний договір № 1012420069. 
Позивач свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлені кредитними договорами кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується платіжними інструкціями від 11 жовтня 2022 року на суму 76 179,72 грн та від 28 липня 2023 року на суму 79 670,72 грн. 
У свою чергу, відповідач скористався наданими кредитами, проте свої зобов`язання належним чином за договорами не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1010617248 від 11 жовтня 2022 року заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09 квітня 2025 року становить 97 775,65 грн, з яких: 66 282,70 грн – заборгованість за кредитом; 13,47 грн – заборгованість за процентами; 31 479,48 грн – заборгованість за комісією.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1012420069 від 28 липня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09 квітня 2025 року складає 104 732,88 грн, з яких: 79 271,38 грн – заборгованість за кредитом; 12,59 грн – заборгованість за процентами; 25 448,91 грн – заборгованість за комісією.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на доведеність факту порушення відповідачем права позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Враховуючи, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договорами та не повернув отримані кредитні кошти, тобто зобов`язання за кредитними договорами відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості підтверджена документально, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. 
Колегія суддів не може погодитись в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість. 
Проте колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача заборгованість по комісії з огляду на наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Встановивши, що позивачем не зазначено та не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, колегія суддів дійшла до висновку про те, що положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача заборгованості по комісії.
Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту (сумою кредиту) та процентами за вищевказаними кредитними договорами.
Доводи апеляційної скарги про те, що при укладанні кредитного договору сторони не дійшли згоди з усіх істотних умов договору, а також посилання на відсутність наданих підтверджень, підписаних особисто відповідачем про конкретні запропоновані їй умови кредитування, про розуміння їх змісту та прийняття їх відповідачем, колегія судів не бере до уваги, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи.
Також колегія суддів вважає помилковими твердження в апеляційній скарзі, що наданий банком ДКБОФО не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладених з відповідачем кредитних договорів, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, та має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального законів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, йе суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Беручи до уваги висновок апеляційного суду про скасування рішення суду та часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (72 %) підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 744,13 грн (2 422,40 грн х 72 %). 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шелудько Оксани Олександрівни задовольнити частково.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 145 580,14 грн, яка складається з:
- заборгованості за кредитним договором № 1010617248 від 11 жовтня 2022 року в загальній сумі 66 296,17 грн, з яких: 66 282,70 грн – заборгованість за кредитом; 13,47 грн – заборгованість за процентами;
- заборгованості за кредитним договором № 1012420069 від 28 липня 2023 року загальній сумі – 79 283,97 грн, з яких: 79 271,38 грн – заборгованість за кредитом; 12,59 грн – заборгованість за процентами.
У задоволенні іншої частини позову — відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у сумі 1 744,13 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено 26 травня 2026 року.
Повний текст постанови складено 27 травня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.Ю. Ткаченко

В.С. Городнича