Справа № 302/506/26 
Провадження № 2-о/302/48/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Повідайчика О.І., 
за участі секретаря судового засідання Куруц В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Міжгірського районного суду Закарпатської області в селищі Міжгір`я Хустського району Закарпатської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересована особа: Міжгірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення та скасування запису про заборону на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В:
20 квітня 2026 року ОСОБА_2 , через представницю адвокатку Гренджу Вікторію Юріївну, звернулася до суду з вказаною заявою.
Заяву обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_1 . 17 жовтня 2025 року заявниця довідалась, про наявність обтяження щодо житлового будинку за вказаною адресою. Характер обтяження – заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3860725, зареєстровано 10.10.2006 року, за № 3860725, реєстратором: Міжгірська державна нотаріальна контора, 90000, Закарпатська область, Хустський район, с-ще Міжгір`я, вул. Шевченка, 99. Підстава обтяження: повідомлення від 30.03.1990 року Міжгірське відділення Ощадбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; Власник: ОСОБА_3 ; Додаткові дані: Архівний номер: 47, архівна дата: 30.03.1990, дата виникнення: 30.03.1990. Заявниця з`ясувала, що вказане обтяження було застосовано не в інтересах АТ «Ощадбанк» (чи його правопопередника, який було зареєстровано 31 грудня 1991 року), яких на час виникнення обтяження не існувало.
З метою зняти вказане обтяження із належного заявниці житлового будинку, заявниця звернулася до Міжгірської державної нотаріальної контори. Завідувачкою державної нотаріальної контори позивачці в цьому проханні відмовлено з підстав, що згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат» та п.п.5.1 п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Повідомлення кредитора про погашення позики заявниця отримати не може, бо не є позичальником та іпотекодавцем майна, особа – ОСОБА_3 їй невідома, спільно з її сім`єю у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не проживав та не був зареєстрований. Підставою обтяження на житловий будинок стало повідомлення від 30.03.1990 Міжгірського відділення Держбанку. Ставити вимогу перед цим кредитором про зняття обтяження з нерухомого майна являється неможливим, оскільки Міжгірське відділення Держбанку припинило свою діяльність в 1991 році та правонаступників не має. У зв`язку з відсутністю боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, з посиланням на правовий висновок Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладений у постанові від 13.09.2023 в справі №295/7291/20, через відсутність особи, яка мала б відповідати за позовом, – заявниця звернулась із цією заявою в порядку окремого провадження та за наведених обставин і нормативно правового обґрунтування просить встановити факт, що обтяження у виді заборони не стосується житлового будинку заявниці й скасувати з вказаних підстав запис про вчинення обтяження.
21 квітня 2026 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду.
Заявниця в судове засідання не з`явилась. Представниця заявників – адвокатка Гренджа В.Ю. просила розглянути справу без її участі та у відсутність заявниці, заявлені вимоги підтримала й наполягала на задоволенні.
Заінтересована особа – завідувач Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О.І. 11.05.2026 подала суду заяву, якою просила розглянути справу без її участі.
Суд установив такі фактичні обставини справи.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав за № 448230591 від 17.10.2025 (а.с. 9) ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава внесення запису про державну реєстрацію – рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 81397358 від 17.10. 2025. З цього ж витягу слідує, що підставою для прийняття вказаного рішення про державну реєстрацію права були документи, які підтверджують будинку, а саме: технічний паспорт та документи з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер документа 448227648 від 17.10.2025 (а.с. 10) наявні відомості про обтяження: тип – заборона (архівний запис), реєстраційний номер 3860725 зареєстровано 10.10.2006 за номером 3860725 реєстратором – Міжгірською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження – повідомлення 30.03.1990 Міжгірське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження: не визначено, адреса: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 47, архівна дата 30.03.1990, дата виникнення 30.03.1990.
Відповідно до державного акту на право власності на землю серії ІІ-ЗК № 001493 власником земельної ділянки площі 0,1449 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 476740973 слідує, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 (помер). При цьому в зазначеній інформації містяться відомості про наявність про обтяження: тип – заборона (архівний запис), реєстраційний номер 3735287 зареєстровано 14.09.2006 за номером 3735287 реєстратором – Міжгірською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження – повідомлення 30.03.1990 Міжгірське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження: не визначено, адреса: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 47, архівна дата 30.03.1990, дата виникнення 30.03.1990. Водночас наявні відомості про внесення змін у виді вилучення обтяження на підставі помилки реєстратора, Закарпатською філією ДП «Інформаційний центр», виправлення помилкової адреси.
З акту обстеження складеного 20.03.2026 депутатом Міжгірської селищної ради Кулага М.І. в присутності ОСОБА_5 , проживаючої по АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , проживаючої по АДРЕСА_1 встановлено, що зі слів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в будинку за адресою селище між АДРЕСА_1 період часу з 1989 року по 2004 постійно проживала та була зареєстрована громадянка ОСОБА_4 з сім`єю. Перенумерація житлових будинків не проводилась. Громадянин ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
З листа Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк») від 10.02.2026 № 34/2-08/1236/2026 слідує, що останній було створено шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку, який був зареєстрований 31.12.1991. Відтак зазначене обтяження нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 від 30.03.1990 не накладалось в інтересах АТ «Ощадбанк», оскільки станом на 30.03.1990 не було створене (не існувало) Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України, правонаступником якого є АТ «Ощадбанк».
З установлених обставин, позаяк обтяження не встановлювалось в інтересах АТ "Ощадбанк" та Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку, слідує, що підставою обтяження на житловий будинок стало повідомлення від 30.03.1990 Міжгірського відділення Держбанку.
Водночас правовий статус Держбанку СРСР безпосередньо перед розпадом СРСР визначався Законом СРСР «Про державний банк СРСР» № 1828-1 від 11.12.1990 року і Законом СРСР «Про банки і банківську діяльність» № 1829-1 від 11.12.1990 року. 20 березня 1991 року було прийнято Закон Української РСР № 872-ХІІ «Про банки і банківську діяльність`та постанову Верховної Ради України № 873-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність», за якими Верховною Радою України Український республіканський банк Держбанку СРСР було оголошено власністю України і на його базі створено Національний банк України. 
Постановою Президії Верховної Ради України від 07.10.1991 №1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України щодо Держбанку СРСР. 
За наведених підстав правонаступників Міжгірське відділення Держбанку не має. Отже, єдиний суб`єкт, який мав право зініціювати і зняти вказане обтяження у позасудовому порядку - Український республіканський банк Держбанку СРСР надати повідомлення про погашення позики (кредиту) ОСОБА_3 не може в силу його ліквідації.
Статтею 609 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 295/7291/20 у Цивільному кодексі України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд виснував, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. 
Встановлення цього факту не пов`язане з вирішенням спору про право.
За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд вправі встановити факт, що має юридичне значення.
Згідно з пунктом 6 частини 1статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті розглядаються судом.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення – ч.2ст.315 ЦПК України.
Пунктом 12 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.
Вирішення заявлених вимог в іншому порядку, окрім судового, є неможливим.
Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Обтяження у виді заборони на нерухоме майно – архівний запис №3860725, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 10.10.2006 за № 3860725 не стосується (не належить) ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , та належного їй на праві приватної власності житлового будинку під реєстраційним АДРЕСА_1 . Відтак запис про вчинене обтяження у виді заборони на нерухоме майно (архівний запис №3860725) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 10.10.2006 за № 3860725, реєстратор: Міжгірська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення від 30.03.1990 Міжгірське відділення Ощадбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_3 ; архівний номер: 47, архівна дата: 30.03.1990, дата виникнення – 30.03.1990 – належить скасувати
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2-5, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 316 і 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Міжгірська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значання та скасування запису про заборону на нерухоме майно, – задовольнити повністю.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що обтяження у виді заборони на нерухоме майно – архівний запис №3860725, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 10.10.2006 за № 3860725 не стосується (не належить) ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , та не стосується належного їй на праві приватної власності житлового будинку під реєстраційним АДРЕСА_1 .
Скасувати запис про вчинене обтяження у виді заборони на нерухоме майно (архівний запис №3860725) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстрований 10.10.2006 за № 3860725, реєстратор: Міжгірська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення від 30.03.1990 Міжгірське відділення Ощадбанку; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_3 ; архівний номер: 47, архівна дата: 30.03.1990, дата виникнення – 30.03.1990. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 12.05.2026.

Суддя	  	О. І. Повідайчик