ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року
м. Київ

справа № 686/21558/24
провадження № 61-12736св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі: Підприємство об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих», Підприємство об`єднання громадян «Хмельницьке учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих», Хмельницька територіальна первинна організація Українського товариства сліпих, ОСОБА_2 , Первинна профспілкова організація Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство № 1» Українського товариства сліпих, Профспілковий комітет Хмельницького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих,
третя особа- Громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смірнової Ірини Сергіївни на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Палінчака О. М., та постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Грох Л. М., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ: 

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» (далі - ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС»), Підприємства об`єднання громадян «Хмельницьке учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих» (далі - ПОГ «Хмельницьке УВП» УТОС»), третя особа - Громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» (далі - УТОС) про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення до житла.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, щовін є особою з інвалідністю першої групи з дитинства по зору та є членом Українського товариства сліпих. Він пропрацював на підприємствах УТОС більше 15 років та є ветераном праці, у зв`язку з чим його було забезпечено житлом в спеціальному гуртожитку Українського товариства сліпих за адресою: АДРЕСА_1 , у якому він проживав багато років.
Так, згідно з ордером від 08 грудня 2015 року на житлову площу в гуртожитку, цей ордер видано йому на право поселення одному на житлову площу розміром 10,5 кв. м у гуртожитку на АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро п.в.о. УТОС Хмельницького УВП УТОС від 08 грудня 2015 року.
Вказував на те, що він вчасно оплачував кошти на утримання кімнати в гуртожитку та іншого житла на праві власності або на праві оренди, окрім кімнати АДРЕСА_1 , він не має. Крім того, він перебуває на обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов.
Зазначав, що наказом від 02 травня 2019 року № 33 вирішено переселити його з кімнати № АДРЕСА_1 у кімнату № АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 , надавши йому ліжко-місце. Підстава: рішення № 11 від 18 січня 2019 року. Про зазначене рішення йому не було відомо. Вказував на те, що зазначене рішення є незаконним та протиправним.
На підставі ордеру № 2 від 01 серпня 2023 року до кімнати АДРЕСА_1 заселено ОСОБА_2 , з якою ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС» укладено договір найму житлового приміщення.
Отже, до його кімнати під час його тимчасової відсутності ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС» незаконно, без його відома заселено іншу сторонню особу. В його кімнаті знаходилися належні йому особисті речі та майно, доля яких йому не відома та про їх втрату він звертався до правоохоронних органів.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд:
- визнати протиправними дії ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС», Хмельницької територіальної первинної організації УТОС, ОСОБА_2 , Первинної профспілкової організації ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, Профспілкового комітету Хмельницького УВП УТОС щодо порушення його житлових прав, що полягали у створенні перешкод (заселенні до спірної кімнати інших сторонніх осіб, прийнятті відповідних рішень про заселення інших осіб до кімнати № АДРЕСА_1 , зміні замків до дверей, перешкоджанні у доступі до приміщення) у проживанні, користуванні йому житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 ;
- відновити його право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 та зобов`язати ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС», ОСОБА_2 усунути йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 , а саме шляхом: вселення його до житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_1 ; передачі йому ключів від житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_1 розміром 10,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1; забезпечення йому безперешкодного доступу до вказаного житлового приміщення та виселення будь-яких осіб, що проживають у цьому житловому приміщенні;
- визнати недійсним та скасувати рішення спільного засідання адміністрації, профспілкового комітету та правління ТПО УТОС № 11 від 18 січня 2019 року, наказ № 33 від 02 травня 2019 року щодо переселення його з кімнати № АДРЕСА_1 у кімнату № АДРЕСА_2 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 з наданням ліжко-місця та визнати його право користування кімнатою АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним та скасувати рішення про надання у тимчасове строкове платне користування ОСОБА_2 кімнати АДРЕСА_1 у гуртожитку, закріплене у протоколі № 1 спільного засідання адміністрації та профкому ПОГ «Бахмутське УВП № 1 УТОС» від 31 липня 2023 року;
- визнати недійсним та скасувати ордер № 2 від 01 серпня 2023 року, виданий на підставі спільного засідання адміністрації та профкому від 31 липня 2023 року;
- визнати недійсним договір найму житлового приміщення № 7 від 02 січня 2024 року, укладений між ПОГ «Бахмутське УВП № 1 УТОС» та ОСОБА_2 ;
- відновити право ОСОБА_1 на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 , а саме шляхом виселення останньої з кімнати № АДРЕСА_1 гуртожитку.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач не довів порушення його житлових прав відповідачами. Рішення та дії відповідачів щодо переселення ОСОБА_1 в іншу кімнату на ліжко-місце в гуртожитку, а також щодо вселення ОСОБА_4 в кімнату № АДРЕСА_1 гуртожитку є законними та вчиненими відповідно до вимог закону. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Смірнова І. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що станом на 31 липня 2023 року спірна кімната АДРЕСА_1 не була вільною, а ордер на житлове приміщення від 01 серпня 2023 року міг бути виданий лише на вільне приміщення, тому спільне рішення від 31 липня 2023 року про надання в тимчасове платне користування кімнати АДРЕСА_1 ОСОБА_2 є незаконним. З цих же підстав не міг бути укладений з ОСОБА_2 договір найму кімнати АДРЕСА_1. 
Зазначені акти порушують права позивача та призвели до фактичної втрати житла (кімнати АДРЕСА_1), що є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.
Суди не врахували, що ні ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС», ні ПОГ «Бахмутське УВП № 1 УТОС» не зверталися до суду з позовом про виселення або визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 у гуртожитку, а ордер від 08 грудня 2015 року недійсним не визнавався.

Підставами касаційного оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2025 року представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 362/48/18 (провадження № 61-9366св19), від 19 травня 2021 року у справі № 759/19579/17 (провадження № 61-4520св21), від 16 червня 2021 року у справі № 289/2299/18 (провадження № 61-17608св20), від 02 серпня 2023 року у справі № 464/2311/21 (провадження № 61-13240св22), від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/2082/16-ц (провадження № 61-1094св23), від 04 вересня 2024 року у справі № 756/1384/20 (провадження № 61-4520св24).

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2025 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 14 жовтня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І. Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У листопаді 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2025 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 23 червня 1997 року та членським квитком № 1475 від 25 липня 2006 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю першої групи з дитинства по зору та членом Українського товариства сліпих.

ОСОБА_1 з 21 листопада 1984 року до 16 червня 1988 року працював у Хмельницькому філіалі Чернівецького УПО УТОС на посаді армувальника, з 01 липня 1988 року - у Хмельницькому філіалі Чернівецького УПО УТОС на посаді в`язальника. 23 серпня 1988 року ОСОБА_1 переведено армувальником кабельних виробів, де він працював до 20 лютого 2001 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 24 лютого 2006 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 лютого 2006 року серії СВУ № 906858 будівля гуртожитку на 104 місця літ.А-2, загальною площею 1400,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності Українському товариству сліпих.

Згідно з Витягом з протоколу № 4 спільного засідання профспілкового комітету, адміністрації і правління Хмельницького УВП УТОС від 24 листопада 2010 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 та проаналізувавши житлові умови всіх проживаючих в гуртожитку та враховуючи, що в кімнаті АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_3 , але фактично не проживає, надано ОСОБА_1 ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_2.

Відповідно до Витягу з протоколу АДРЕСА_1 засідання профспілкового комітету ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» від 08 грудня 2015 року звільнену кімнату ухвалено надати ОСОБА_1 - кімнату № АДРЕСА_1 для постійного проживання з перереєстрацією його кімнати № НОМЕР_5 в кімнату № АДРЕСА_1 .

08 грудня 2015 року ОСОБА_1 видано ордер на право поселення одному у житлову площу в гуртожитку на АДРЕСА_1 , розміром 10,5 кв. м. Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро п.в.о. УТОС Хмельницького УВП УТОС від 08 грудня 2015 року.

ОСОБА_1 на підставі ордеру від 08 грудня 2015 року вселився у житлову площу в гуртожитку - кімнату АДРЕСА_1 .

22 грудня 2015 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за вказаною адресою.

Договір щодо користування кімнатою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 із ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» не уклав.

З березня 2018 року ОСОБА_1 постійно проживає у рідної сестри у м. Львові.

Наказом ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» від 02 травня 2019 року № 33 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 займає кімнату в гуртожитку, сплачує комунальні послуги, але не проживає в гуртожитку, останнього переселено з кімнати № АДРЕСА_1 в кімнату № АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 , надавши йому ліжко-місце. Підстава - рішення спільного засідання адміністрації, профспілкового комітету та правління ТПО УТОС № 11 від 18 січня 2019 року.

Згідно з актом передачі основних засобів з ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» на ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС від 01 квітня 2023 року на підставі постанови ЦП УТОС № 02-07- 4 р від 22 березня 2023 року «Про передачу основних засобів з балансу Хмельницького УВП УТОС на баланс релокованого з зони бойових дій ПОГ «Бахмутського УВП № 1» УТОС, директор ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС прийняло, а в.о. директора ОСОБА_8 передала основні засоби, що знаходяться на балансі ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» станом на 01 квітня 2023 року згідно переліку, в тому числі і гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 .

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до директора ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС із заявою про надання їй для проживання кімнати у гуртожитку підприємства. 

Згідно з протоколом № 1 спільного засідання адміністрації та профкому ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС від 31 липня 2023 року, ураховуючи, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи по зору, має статус внутрішньо переміщеної особи, переселена з території ведення бойових дій в Україні, не забезпечена житлом в м. Хмельницькому, працює на підприємстві УТОС, надано у тимчасове платне користування ОСОБА_2 кімнату № АДРЕСА_1 у гуртожитку на АДРЕСА_1 .

На підставі спільного засідання адміністрації та профкому від 31 липня 2023 року ОСОБА_2 видано ордер від 01 серпня 2023 року на поселення у кімнаті АДРЕСА_1 .

01 серпня 2023 року та 02 січня 2024 року між ОСОБА_2 та ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС укладені договори найму житлового приміщення.

Також ОСОБА_2 отримала від адміністрації ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС письмовий дозвіл на проведення ремонту у кімнаті АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скаргапредставника ОСОБА_1 - адвоката Смірнової І. С.не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (стаття 129 ЖК України).

У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали (стаття 117 ЖК України).

Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення (стаття 124 ЖК України).

За правилами частин першої-четвертої статті 132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв`язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Відповідно до статті 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера (стаття 130 ЖК України).

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена у додатку до Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку.

Згідно із Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498 (який діяв станом на 18 січня 2019 року та 02 травня 2019 року), жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах (пункт 3).

Відповідно до пункту 7 цього Положення користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера або на підставі договору оренди житла.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що гуртожиток на АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24 лютого 2006 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 лютого 2006 року належить на праві власності Українському товариству сліпих. На час прийняття рішення про переселення позивача з кімнати № АДРЕСА_1 на ліжко-місце в кімнату АДРЕСА_2 діяло Положення про гуртожитки Українського товариства сліпих, затверджене постановою президії Центрального Правління УТОС від 16 квітня 2019 року № 04-4. Зазначена постанова містить розпорядження щодо переукладення договорів найму або оренди з мешканцями гуртожитків відповідно з цим Положенням.

Згідно з пунктом 2.4 Положення всі гуртожитки УТОС є власністю Українського товариства сліпих в особі його Центрального правління і не можуть бути без рішення Центрального правління УТОС вилучені повністю чи окремими частинами з власності Товариства і передані у власність іншим юридичним чи фізичним особам.

Гуртожитки УТОС не мають статусу соціального та призначаються для проживання в них осіб з інвалідністю по зору, що працюють на підприємствах та в організаціях Українського товариства сліпих та не мають власного житла. За своєю суттю гуртожитки є тимчасовим житлом для осіб з інвалідністю до покращення їх житлових умов (набуття житла у користування з державного чи комунального житлового фонду або права власності на житло).

Згідно з пунктом 2.3 цього Положення про гуртожитки УТОС, жила площа в гуртожитках надається: у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї; у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах.

Користування жилою площею у гуртожитках УТОС здійснюється за договором найму, укладеного на підставі ордера або на підставі договору оренди житла (пункт 3.7 Положення про гуртожитки).

Згідно з пунктом 4.2 вказаного Положення, переселення мешканців, що проживають у відокремленому приміщеннях, з займаної площі на іншу площу безпосередньо в гуртожитках УТОС здійснюється у тому ж порядку, що у первинне поселення в гуртожиток при умові внесення змін до договору найму або оренди житла.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що рішення про переселення позивача на ліжко-місце у кімнаті АДРЕСА_2 гуртожитку прийнято у встановленому організацією УТОС порядку, а саме спільним засіданням адміністрації, профспілкового комітету та правління ТПО УТОС від 18 січня 2019 року № 11. На підставі цього рішення директором підприємства видано наказ від 02 травня 2019 року № 33 «Про звільнення кімнат в гуртожитку для поселення працюючих інвалідів». При прийнятті рішення про переселення було ураховано, що ОСОБА_1 тривалий час не проживає у гуртожитку та є одинокою людиною. Крім того, ОСОБА_1 не уклав договору найму на кімнату № АДРЕСА_1 .

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що адміністрація підприємства діяла в порядку, передбаченому локальними документами УТОС, з урахуванням фактичних обставин, які склалися на час прийняття наказу, а тому право позивача на проживання у гуртожитку не порушено.

Розмір житлової площі, що надається у гуртожитку не може бути менше ніж 6 кв. м на одну особу. Житлова площа кімнати АДРЕСА_2 гуртожитку складає 16,5 кв. м, що підтверджується довідкою Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 17 жовтня 2022 року.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 з березня 2018 року постійно проживає з рідною сестрою у м. Львові, що не заперечував позивач та підтверджено його сестрою, яка була допитаною судом як свідок. Ордер на вселення в кімнату АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виданий 01 серпня 2023 року. Станом на 01 серпня 2023 року ПОГ «Бахмутське УВП» УТОС не мало договору найму на це приміщення з жодною особою, платежі за користування нею на банківські рахунки підприємства не надходили. Після передачі гуртожитку на баланс ПОГ «Бахмутське УВП №1» УТОС 01 квітня 2023 року позивач жодних дій, які б вказували на зацікавленість цим житлом, не вчиняв. Право користування позивачем кімнатою АДРЕСА_1 відповідачами не обмежувалось. Не змінювались замки на дверях кімнати, ніяких розпорядчих документів щодо заборони ОСОБА_1 входити до кімнати АДРЕСА_1 не видавалися.

Доводи касаційної скарги про те, що на час передачі спірної кімнати АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вона не була вільною, спростовуються матеріалами справи, а саме: наказом від 02 травня 2019 року № 33 про звільнення кімнат в гуртожитку (а. с. 25, т. 1); актом від 20 січня 2022 року про те, що ОСОБА_1 у кімнаті АДРЕСА_1 не проживав тривалий час (а. с. 119, т. 1); письмовим повідомленням про відсутність мешканців у кімнаті № АДРЕСА_1 , спрямованим на адресу МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» (а. с. 3, т. 2); службовими записками коменданта гуртожитку (а. с. 14-16, т. 2); інформацією про перелік мешканців гуртожитку, встановленою за результатами перевірки згідно з наказом директора (а. с. 120-125, т. 1); наказом про створення комісії для забезпеченням житлом від 17 липня 2023 року (а. с. 139, т. 1); доповідною запискою комісії (а. с. 143, т. 1); описом наявного в кімнаті майна (а. с. 144, т, 1); а також фактом відсутності договору найму кімнати АДРЕСА_1 у вказаному гуртожитку, укладеному з іншою особою.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій надали належну правову оцінку наявним у справі доказам та взаємовідносинам сторін, за сукупності яких дійшли обґрунтованого висновку про те, щопозивач не довів порушення його житлових прав відповідачами. 

Обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суди дотрималися принципу оцінки доказів, згідно з яким на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи суди аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів касаційної скарги по суті спору та їх відображення в судових рішеннях (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.
Колегія суддів, надаючи оцінку судовим рішенням на предмет їх законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції. За встановлених у цій справі обставин суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли цілком обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, на які заявник послався в обґрунтування доводів касаційної скарги.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).

У справі, яка розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин. Наявність у позивача іншої точки зору на встановлені судами обставини не спростовує законності та обґрунтованості ухвалених судами попередніх інстанцій судових рішень та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь позивача.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смірнової Ірини Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:  	Г. В. Коломієць     Д. Д. Луспеник     Ю. В. Черняк