ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4472/26 Справа № 202/4901/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Недобитюк Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю. 
за участю секретаря судового засідання - Літвінова І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення та скасування арешту на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення та скасування арешту на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що позивач ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наведене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 04.08.1973.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказом є свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 26.01.2022.
Після його смерті залишилась спадщина - 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Частка квартири належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.03.2004 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4209503 від 21.07.2004), що доводить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №427026310 від 15.05.2025.
Інша 1/2 частка квартири належить ОСОБА_1 .
Позивач є спадкоємцем першої черги за законом.
Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77778440 від 26.07.2024.
З метою оформлення спадщини у липні 2024 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні прав на спадщину, про що повідомлено у листі від 26.07.2024 №702/02-31.
Підставою для відмови стало те, що при перевірці у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт нерухомого майна на невизначене майно на власника ОСОБА_2 . Відмова оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2024.
Позивачка вважає, що «за особою, у якої з померлим чоловіком позивачки співпадають прізвище, ім`я та по батькові, зареєстроване обтяження на все майно».
Також на думку ОСОБА_1 «наявне зареєстроване обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не має жодного відношення до її померлого чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак через невизначеність ідентифікаційних даних особи, майно якої обтяжується, а зазначення лише прізвища, імені та по батькові, що призвело до співпадіння даних, нотаріус не має право видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка».
Натомість, Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконання ухвали від 06.11.2025 повідомив про неможливість надання до суду копій матеріалів виконавчого провадження, при здійсненні якого було винесено постанову б/н від 19.05.2003 про арешт всього майна ОСОБА_2 (запис про обтяження №1560725), через відсутність в Автоматизованій системі виконавчого провадження відповідних відомостей та у зв`язку із початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 2009 року та закінченням, визначеного Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями терміну зберігання документів, що можуть містити такі відомості.
Разом з тим зазначає, що запис про обтяження №1560725 внесений на все майно, а не на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд припинити та скасувати державну реєстрацію обтяження, а саме: Тип обтяження: арешт (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 1560725; Зареєстровано: 21.12.2004 16:04:17 за № 1560725 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м.Київ, пр-т Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99- 96, 235-30-35; vaku@meta.ua; Підстава обтяження: постанова, б/н, 19.05.2003, Відділ Деpжавної виконавчої служби у Ленінгpадському p-ні, Святошинський; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 5611784KIEV1, Архівна дата: 06.06.2003, Дата виникнення: 06.06.2003, № реєстра: 3-921, внутр. № 1D01162727F440302C25, комментарий: вх.2930.
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 січня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення та скасування арешту на нерухоме майно - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням вкладеного, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 04.08.1973.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказом є свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 26.01.2022.
Після його смерті залишилась спадщина - 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Частка квартири належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.03.2004 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4209503 від 21.07.2004), що доводить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №427026310 від 15.05.2025, інша 1/2 частка квартири належить ОСОБА_1 . Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом.
Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77778440 від 26.07.2024.
З метою оформлення спадщини у липні 2024 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні прав на спадщину, про що повідомлено у листі від 26.07.2024 №702/02-31.
Підставою для відмови стало те, що при перевірці у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт нерухомого майна на невизначене майно на власника ОСОБА_2 . Відмова оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2024. На майно за адресою: АДРЕСА_1 внесено запис про обтяження №1560725. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та відсутності підстав для їх задоволення.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.
Відповідно до вимог ч.1ч.2 ст. 56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.
Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як вбачається з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт накладено на невизначене майно, все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 . Підстава обтяження: постанова, б/н, 19.05.2003, Відділ Деpжавної виконавчої служби у Ленінгpадському p-ні, Святошинський Інші відомості, що ідентифікують боржника, зокрема ідентифікаційний код, число, місяць та рік народження, у реєстрі відсутні.
Також, згідно відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 21.11.2025 року повідомляється про неможливість надання до суду копій матеріалів виконавчого провадження, при здійсненні якого було винесено постанову б/н від 19.05.2003 про арешт всього майна ОСОБА_2 (запис про обтяження №1560725), через відсутність в Автоматизованій системі виконавчого провадження відповідних відомостей та у зв`язку із початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 2009 року та закінченням, визначеного Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями терміну зберігання документів, що можуть містити такі відомості.
Разом з тим зазначають, що запис про обтяження №1560725 внесений на все майно, а не на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Додатково повідомлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Відділі виконавчі провадження, боржником за якими є ОСОБА_2 не перебувають.
Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників за уточненими параметрами запиту: "фізична особа - ОСОБА_2 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 " - за вказаними параметрами запиту в Єдиного реєстру боржників інформація відсутня. Отже, встановлені обставини вказують на те, що обтяження нерухомого майна ОСОБА_2 вчинене державним виконавцем помилково, оскільки в виконавчому документі не було вказано ідентифікаційних відомостей боржника ОСОБА_2 . Боржником у вказаному виконавчому провадженні є інша особа з повним співпадінням прізвища, імені та по батькові з чоловіком позивачки.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому враховуються судом апеляційної інстанції.
У зв`язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, слід стягнути із Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1453,44,00 грн.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 січня 2026 року - скасувати з ухваленням нового рішення.
Позов ОСОБА_1 до Святошинського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення та скасування арешту на нерухоме майна - задовольнити.
Припинити та скасувати державну реєстрацію обтяження, а саме: Тип обтяження: арешт (архівний запис); Реєстраційний номер обтяження: 1560725; Зареєстровано: 21.12.2004 16:04:17 за № 1560725 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора; Підстава обтяження: постанова, б/н, 19.05.2003, Відділ Деpжавної виконавчої служби у Ленінгpадському p-ні, Святошинський; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Причина відсутності коду: архівний запис; Додаткові дані: Архівний номер: 5611784KIEV1, Архівна дата: 06.06.2003, Дата виникнення: 06.06.2003, № реєстра: 3-921, внутр. № 1D01162727F440302C25, комментарий: вх.2930.
Стягнути зі Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1453,44 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 07 травня 2026 року.

Судді