Справа № 296/9376/25
2-а/296/35/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року	м.Житомир	

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Адамовича О.Й., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІЖ №00089284 від 19.06.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.
Вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2025 року провідним спеціалістом – інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Когутом Віталієм Володимировичем винесено постанову серії ІЖ №00089284 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення в розмірі 340,00 грн. Із вказаною постановою не погоджується. Вказує, що 30.05.2025 о 10:00 годині, у зв`язку з технічною несправністю (зламалась рульова тяга), був вимушений зупинити свій транспортний засіб «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Покровській у м. Житомирі. Після чого від`їхав до магазину автозапчастин для того щоб придбати необхідні для ремонту автомобіля запчастини. В цей час інспектором з паркування було зафіксовано зупинку транспортного засобу в районі будинку №37 по вул. Покровській та складено щодо нього оскаржувану постанову і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 340,00 грн. Незважаючи на неодноразові звернення до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради з приводу закриття адміністративного правопорушення з тих підстав, що зупинка транспортного засобу була вимушена, йому було відмовлено у закритті адміністративного провадження. 
Ухвалою від 22.08.2025 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою від 26.08.2025 року визнано поважними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
10.09.2025 року від представника Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Анни Григор`євої надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд в задоволені позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Зазначає, що інспектором з паркування муніципальної інспекції Житомирської міської ради чітко дотримано вимоги законодавства при вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, чітко та послідовно виконані вимоги положень нормативних актів в частині виявлення, фіксації правопорушення, встановлення відповідальної особа, як власника транспортного засобу, винесення постанови з дотриманням вимог ст. ст. 283, 284 КУпАП та чітко дотримано строки, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення щодо розгляду адміністративної справи та накладення адміністративного стягнення. Звертає увагу суду, що на фотознімках з доказової бази серії ІЖ №00089284 чітко вбачається відсутність ввімкненої аварійної сигналізації, а також з вказаних фотознімків неможливо достовірно ідентифікувати відсутність переднього лівого колеса транспортного засобу, встановити наявність нахилу автомобіля та наявність чи відсутність технічної несправності. Також наголошує, що позивачем не надано відповідних та переконливих доказів причин пропуску строків на оскарження, починаючи з дня набрання постановою законної сили і по час звернення до суду (а.с.45-49).
В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Остапенко С.О. підтримали позов та вказали, що зупинка була вимушеною через поломку автомобіля, при цьому при фіксації порушення візуально явно було помітно, що автомобіль в технічно несправному стані, оскільки було знято переднє ліве колесо, що інспектору явно було відомо. Звернули увагу на те, що фотофіксація проведена інспектором так, що не було видно відсутності лівого переднього колеса автомобіля. Позивач вимушений був залишити автомобіль щоб купити зламану деталь та поремонтувати, для чого зателефонував своєму знайомому Умінському В.М. 
Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позову, вказала на правомірність дій інспектора та на порушення позивачем правил зупинки. 
Ухвалою від 12.12.2025 року суд постановив перейти до розгляду справи №296/9376/25 в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що провідним спеціалістом – інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Муніципальної інспекції Житомирської міської ради Когутом Віталієм Володимировичем складено постанову серії ІЖ №00089284 від 19.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с.10).
Згідно тексту вказаної постанови, 30.05.2025 о 11:36 годині, водієм транспортного засобу ОСОБА_1 , здійснив зупинку «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 Гіжком І.О., здійснено Зупинку заборонено, в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Покровська/Щорса, 37, чим порушено вимоги (Розділ.33 Знак 3.34) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування із зазначених у позовній заяві підстав.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За пунктом 8.4 в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. Повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Стаття 245КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Позивач повністю заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, вказуючи на технічну несправність транспортного засобу як підставу зупинки, а не свідоме чи необережне недотримання вимог дорожнього знаку 3.34.
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 який засвідчив, що 30.05.2025 року близько 10:00 години зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що йому потрібна допомоги у ремонті автомобіля. Приїхавши на вулицю Щорса навпроти будинку №37, було видно, що автомобіль ОСОБА_1 в несправному стані, бо лопнула рульова тяга. Після чого було знято ліве переднє колесо і рульову тягу, що відремонтувати або придбати нову деталь. Позивачем було вжито заходів безпеки, зокрема виставлено аварійний знак, який потім поміщено в багажник автомобіля, так щоб його було видно через заднє скло, було увімкнено аварійну світлову сигналізацію. Будь-яка особа зрозуміла б, що автомобіль несправний, оскільки було відсутнє переднє ліве колесо. 
Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП). 
Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.
В результаті розгляду справи встановлено, що 30.05.2025 о 10:00 годині, у зв`язку з технічною несправністю позивач був вимушений зупинити свій транспортний засіб «Opel Zafira» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Покровській у м. Житомирі, тобто мала місце вимушена зупинка.
Також вбачається, що позивачем були вжиті заходи передбачені п. 15.14 ПДР, а також виконано вимоги п. 9.9-9.11 ПДР, зокрема після ремонту транспортний засіб було забрано з дороги, вмикалися сигнальні аварійні ліхтарі, виставлено знак аварійної зупинки, що вказувало на вимушену зупинку.
З долучених до матеріалів справи фотознімків вбачається, що в автомобіля явно відсутнє переднє ліве колесо (а.с. 12,13).
Отже виходячи з вищевикладеного в діях позивача не вбачається винної поведінки. 
Таким чином з огляду на те, що відповідачем не спростовано доводи позивача про причини зупинки транспортного засобу і не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.
Решта доводів та аргументів сторони позивача не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду. У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторони.
Позивач, будучи особою з інвалідністю 2 групи згідно посвідчення серії НОМЕР_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір в сумі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 20, 72, 77, 90, 132-134, 159-162, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Скасувати постанову серії ІЖ №00089284 від 19 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути з Муніципальної інспекції Житомирської міської ради в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Муніципальна інспекція Житомирської міської ради, адреса: м.Житомир, майдан ім.С.П.Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ 40398555. 

Cуддя О. Й. Адамович