РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року	селище Петрове  	Справа № 398/7480/25	
 		Провадження № 2/941/364/26	

Петрівський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді - Колесник С. І.
при секретарі - Проценко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Петрове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  ОСОБА_3 ,про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка  ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  ОСОБА_3 ,про стягнення аліментів на своє утримання, в якому просить суд стягувати з відповідачки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно.
В обґрунтування позову позивачка вказує, що вона є пенсіонеркою та являється особою з інвалідністю, має повнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і хоча вважається непрацездатною особою в силу наявності інвалідності, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах, але на її думку донька має обов`язок піклуватися про неї шляхом сплати аліментів у вищезазначеному розмірі.
В судове засідання позивачка  ОСОБА_5 не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася і також подала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. У задоволенні позову просила відмовити повністю.
Крім того, ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому зазначила, що не погоджується з позовними вимогами позивачки, оскільки вважає їх безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, в тому числі і вимогам законодавства, оскільки обов`язок повнолітніх дітей утримувати непрацездатних батьків виникає на підставі складу юридичних фактів, зокрема, у зв`язку з потребою матері або батька у матеріальній допомозі. Але позивачка у позовній заяві зазначила, що хоч і є непрацездатною особою, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах. Крім того у позивачки крім неї є ще одна повнолітня дитина - син  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому заявлений позов не підлягає до задоволення. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,  ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився та також подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. На його думку, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню , оскільки позивачка до них, як до дітей, про надання матеріальної допомоги жодного разу не зверталася, навпаки, у своїй позовній заяві зазначає, що не потребує такої допомоги. 
Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з поданими письмовими клопотаннями від сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.
Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Судом встановлено, що  ОСОБА_4 є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 ,що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,  ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до копії рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №232/25/1073/Р від 09.07.2025 року , позивачка має статус інваліда ІІ групи, дата повторного оцінювання 30.06.2027 року.
Однак в матеріалах справи відсутні відомості про розмір отримуваної нею пенсіі, а також позивачкою не надавались суду її довідки про доходи .
Тобто, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що  ОСОБА_4 є інвалідом другої групи, хворіє, але в той же час відсутні докази про потребу останньої в матеріальній допомозі від доньки.
Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. 
Тому суд, встановивши фактичні обставини справи, враховуючи відсутність відомостей про майновий стан позивачки, та чи потребує вона матеріальної допомоги, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому він не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.263,264,265,268 ЦПК України, - 
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  ОСОБА_3 ,про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя Петрівського районного суду
Кіровоградської області С. І. Колесник