Справа № 565/933/26
Провадження № 2/565/663/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Алексейчик А.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 50 500,00 грн заборгованості за кредитним договором №18848689 від 09 січня 2025 року, 2 622,40 грн судового збору, 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 09 січня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» укладено кредитний договір №18848689, відповідно до умов якого відповідач отримав 10 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, але відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Позивачем надіслано відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №896/24147585 від 02 березня 2026 року.
Сума заборгованості відповідача становить 50 500,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 34 000,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1 500,00 грн, прострочена заборгованість за штрафами - 5 000,00 грн. 
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс».
Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт укладення договору та отримання кредитних коштів. Вказав, що позовні вимоги визнає частково: в частині суми кредиту та комісії за видачу кредиту. Відповідач зазначив, що був переконаний, що кредит йому надається строком на 29 днів, оскільки саме така кількість днів була зазначена на сайті позивача та у паспорті кредиту. Також відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх розмір необгрунтованим та завищеним.
Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне.
09 січня 2025 року ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №18848689 (індивідуальна частина) відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника. Типом кредиту є кредит.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн (п.1.2. договору).
Пунктом 1.3. договору визначено, що кредит надається/видається 2025 року загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 09 січня 2025 року. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів.
В п.1.4. договору зазначено, що повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом та сплата комісії, має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом та комісії (за умови дотримання графіку платежів): 04 січня 2026 року.
Позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії до 07 лютого 2025 року та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 04 січня 2026 року (п.1.4.1 договору).
Відповідно до п.1.5.2. кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає: 1 500,00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 1.4.1. договору.
Згідно з п.1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 35 596,00 гривень в грошовому виразі та 2712,37 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1 договору. Тип процентної ставки за договором: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 45 596,00 гривень. Денна процентна ставка становить 0,99%. 
Відповідно до п.1.5.1., 1.6. пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 0,8 відсотків в день. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 350,4 відсотків річних. Особливості нарахування пільгової та стандартної (базової) процентної ставки визначені п.п.2.2.2., 2.2.3. договору. 
За змістом п.п.2.2.2., 2.2.3. договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. База для нарахування процентів: 10 000. 
За користуванням кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 
- пільгова процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,8% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується лише протягом пільгового періоду користування кредитом. Після закінчення строку пільгового періоду нараховується стандартна процентна ставка.
- стандартна процента ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,96% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується з першого дня стандартного періоду.
Згідно з п.2.2.3 договору строк пільгового періоду 29 календарних днів, з 09 січня 2025 року по 07 лютого 2025 року, пільгова процентна ставка - 0,8% за один день, строк стандартного періоду 331 календарних днів, з 08 лютого 2025 року по 04 січня 2026 року, стандартна (базова) процентна ставка - 0,96% за один день.
В п.2.1 договору сторони погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
У розділі 12 договору зазначено реквізити платіжної карти позичальника: НОМЕР_1 та номер телефону ОСОБА_1 - НОМЕР_2 .
Згідно з графіком платежів за договором про споживчий кредит №18848689 від 09 січня 2025 року остання дата платежу - 04 січня 2026 року, сума кредиту за договором - 10 000,00 грн, проценти за користування кредитом - 34 096,00 грн, комісія за надання кредиту - 1 500,00 грн.
Договір №18848689 від 09 січня 2025 року та графік платежів підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором соХ626аN.
Підписавши вказаний договір, відповідач погодився із зазначеними у договорі умовами та взяв на себе зобов`язання з їх виконання.
09 січня 2025 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікаторомwIZKcGxO підписав паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. У паспорті споживчого кредиту у розділі «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» зазначено, зокрема, сума кредиту - 10 000,00 грн, строк кредитування - 360.
З довідки ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» убачається, що 09 січня 2025 року ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_3  відправлено одноразовий ідентифікатор соХ626аN.
У відомості про щоденні нарахування ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» за договором №18848689 від 09 січня 2025 року зазначено, що 09 січня 2025 року ОСОБА_1 перераховано кошти в розмірі 10 000,00 грн.
У листі ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №143440-1539670913-16022026 від 16 лютого 2026 року, зазначено, що згідно договору з ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» №070524/A1-1909 від 07 травня 2024 року успішно виконано операцію про перерахування 09 січня 2025 року 10 000,00 грн (№ транзакції 1539670913), платник - ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс», призначення платежу - видача кредитних коштів. 
Отримання кредиту в розмірі 10 000,00 грн відповідачем не заперечується.
Позивачем на адресу відповідача направлено претензію №896/24147585від 02 березня 2026 року у якій повідомлено про необхідність погашення заборгованості за договором №18848689 від 09 січня 2025 року.
Відповідно до відомості ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» про щоденні нарахування та погашення за договором №18848689 від 09 січня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 03 січня 2026 року складала: тіло кредиту - 10 000,00 грн, проценти - 34 000,00 грн, штраф - 5 000,00 грн, комісія - 1 500,00 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Згідно із ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали договір про споживчий кредит №18848689 від 09 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 09 січня 2026 року на платіжну карту відповідача кошти в сумі 10 000,00 грн, заборгованість відповідача за вказаним договором становить 45 500,00 грн, з яких: сума кредиту - 10 000,00 грн, відсотки - 34 000,00 грн, комісія - 1500,00 грн.
Заперечення відповідача щодо строку наданя кредиту є необгрунтованити та спростовуються наявними у справі доказами.
Враховуючи, що відповідачем доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надано, факт отримання кредиту не заперечується, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 45 500,00 грн заборгованості за договором №18848689 від 09 січня 2025 року.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався та діє до тепер.
Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача 5 000,00 грн штрафу нарахованого у період дії в Україні воєнного стану.
Позивач також просить стягнути з відповідача 8 000,00 грн витрат на правову допомогу. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0207 від 02 липня 2025 року, акт наданих послуг №896 від 09 березня 2026 року, детальний опис наданих послуг до акту №896 від 09 березня 2026 року.
Правова допомогу в даній справі надавалася позивачу адвокатом Усенко М.І. на підставі ордеру серії ВС №1412829 від 04 листопада 2025 року.
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих позивачу послуг з правничої допомоги, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» 45 500,00 грн заборгованості за договором №18848689 від 09 січня 2025 року, 2 398,80 грн судового збору, 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, ЄДРПОУ 43561909).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Г.В. Бренчук