Справа № 420/40742/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить:
визнати противоправною та скасувати постанову НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.06.2025 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) строком на 3 (три) роки;
зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (код в ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) скасувати в паспорті громадянина Турецької Республіки № НОМЕР_5 , дата видачі: 07.07.2022, дійсний до: 07.07.2032, орган, що видав: GOLBASI відмітку про заборону в`їзду в Україну терміном на три роки шляхом проставлення на ньому штемпеля “Анульовано”;
зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (код в ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) направити відповідне доручення до Державної прикордонної служби України щодо скасування постанови НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.06.2025 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) строком на 3 (три) роки.
В обґрунтування вимог позову зазначається, що станом на 19.11.2025 за даними інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відомості стосовно Позивача відсутні; за результатами опрацювання масиву даних Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальних проваджень, в яких містяться відомості про притягнення Позивача до кримінальної відповідальності як підозрюваного, не встановлено. На момент подачі позовної заяви у Позивача відсутні будь-які майнові зобов`язання, зокрема за аліментами, кредитами, штрафами та іншими боргами, а також санкційних дій в Державному реєстрі санкцій стосовно Позивача не знайдено. 
Представник позивача зазначає, що 09.06.2025 року Позивачем у пункті пропуску «Старокозаче» під час проходження прикордонного контролю був наданий паспорт громадянина Турецької Республіки № НОМЕР_5 , дата видачі: 07.07.2022, дійсний до: 07.07.2032, орган, що видав: GOLBASI оформлений на його ім`я. Зважаючи на те, що Позивачем було використано дозволений термін під час попереднього перебування на території України стосовно нього НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було прийнято рішення №1406 про відмову в перетинанні державного кордону України. Після прийняття рішення про відмову у перетині державного кордону та вручення Позивачу під підпис одного примірника такого рішення, уповноважена службова особа НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, побачила в папці, до якої Позивач поклав рішення про відмову в перетині державного кордону України інші документи та попросила надати їх для ознайомлення з ними. У відповідь на звернення уповноваженої службової особи НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Позивач пред`явив посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_6 від 25.06.2015, орган що видав 3201, оформлену на його ім`я. З пояснень Позивача та документів отриманих від Відповідача, адвокату вдалось з`ясувати, що посвідка була вилучена після прийняття рішення про відмову у перетині державного кордону та Позивач при клопотанні про перетин кордону надав свій закордонний паспорт, крім того, як зазначено в протоколі про вилучення (тимчасове затримання) посвідки на постійне проживання: «заява власника при складанні протоколу не надходила». Позивач пояснив, що йому не було запропоновано щось пояснити або написати, у нього просто вилучили документ. В подальшому, на підставі висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа встановлено, що вона містить ознаки підробки. У зв`язку з цим керуючись ч. 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та підпунктом «а» пункту 2.1. розділу II Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946, 09.06.2025 року в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону підполковником ОСОБА_4 було затверджено постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 (три) роки, який рахувати з 09.06.2025 по 08.06.2028 року включно.
Представник позивача вказує, що законодавець прямо зазначає, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала підроблені документи. А в розумінні вимог ст. 1 цього ж Закону паспортний документ іноземця - це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною. Тобто, спірна посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_6 від 25.06.2015, терміном дії – безстроково не відноситься до паспортного документа іноземця. Жодних обставин щодо надання Позивачем підроблених документів (паспортного документу) при клопотанні про в`їзд в Україну Відповідачем в оскаржуваній постанові не наведено, а зазначені тільки припущення щодо їх можливих ознак підроблення посвідки на постійне проживання.
На думку представника позивача, прийняття оскаржуваної постанови НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.06.2025 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 (три) роки, який рахувати з 09.06.2025 по 08.06.2028 року включно, приводить до втручання Відповідача в сімейне життя Позивача та позбавляє його право на спілкування з дружиною та малолітньою донькою, яких Позивач (чоловік (батько) змушений залишити в Україні, що з огляду на правові норми є неправомірним.
Відтак, відповідач необґрунтовано заборонив в`їзд в Україну Позивачу. А тому постанова НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.06.2025 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Турецької Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 3 (три) роки - є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 15.12.2025 року прийнято адміністративний позов до провадження та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що 09 червня 2025 року, прибувши до міжнародного пункту пропуску «Старокозаче», позивач надав на перевірку посвідку на постійне проживання № НОМЕР_6 . Під час здійснення стандартної перевірки паспортного документа позивача, військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_5 виявив можливі ознаки підробки, а саме ознаки заміни фотокартки, ознаки повторної прошивки бланка документа та взагалі ознаки повної підробки документа, у зв`язку з чим у нього виникли сумніви щодо його дійсності або належності позивачу. Старший сержант ОСОБА_5 , діючі у повній відповідності до пункту 2.12. Інструкції № 407, склав заяву на здійснення поглибленої перевірки документа (додаток 4). Заява була передана спеціалісту з поглибленої перевірки документів старшому сержанту ОСОБА_6 , яка провела поглиблену перевірку Посвідки, і дійшла висновку про те що Посвідка дійсно містить ознаки підробки, а саме ознаки заміни фотокартки, ознаки повторної прошивки бланка документа та ознаки повної підробки документа. Висновок (додаток 5) відповідає формі, наведеній у додатку 2 до цієї Інструкції. За результатами поглибленої перевірки, у відповідності до пункту 3.11. Інструкції № 407, старший прикордонних нарядів у пункті пропуску «Старокозаче» старший лейтенант ОСОБА_7 прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону, а Посвідка була вилучена у відповідності до пункту 3.14. Інструкції № 407, про що був складений відповідний протокол (додаток 6), який позивач підписав.
Представник відповідача у відзиві зазначає, що посвідка була направлена до Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України з метою проведення експертного дослідження. Отже, вилучення Посвідки відбулось не просто так, а через виявлення в ній ознак підробки, а в/ч НОМЕР_2 користувались своїм правом відповідно до Закону України «Про державну прикордонну службу України» та Інструкції № 407. Таким чином, рішення про відмову в перетинанні державного кордону, як і оскаржувана постанова про заборону в`їзду – були винесені на законних підставах. Крім того, позивач просить суд скасувати штамп про заборону в`їзду, який був проставлений в паспортному документі, але не надає до суду копію паспортного документу. В контексті вказаного в/ч НОМЕР_2 вважає, що предмету позову не існує, адже позивачем жодним чином не підтверджено проставлення штампу в паспортному документі.
Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що зобов`язання на скасування Відповідачем в паспорті Позивача відмітки про заборону в`їзду в Україну терміном на три роки шляхом проставлення на ньому штемпеля «Анульовано», яке міститься в пункті 3 прохальної частини позову не є предметом позову, а лише похідним обов`язком Відповідача після затвердження постанови про заборону в`їзду в Україну у відповідності до п 3.9 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946. Відтак, дії та правова позиція Відповідача не узгоджуються з приписами статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що є самостійною підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Турецької Республіки.
09.06.2025 року начальником групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшим лейтенантом ОСОБА_8 щодо громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України (використано дозволений термін під час попереднього перебування на території України).
09.06.2025 року начальником групи віпс (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшим лейтенантом ОСОБА_8 складено протокол про вилучення (тимчасове затримання) посвідки на постійне проживання НОМЕР_7 , виданої 25.06.2015 року, діє безстроково на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ).
09.06.2025 року старшим сержантом ОСОБА_9 складено заяву на здійснення поглибленої перевірки посвідки на постійне проживання НОМЕР_7 , виданий орган 3201, 25.06.2015 року, діє безстроково, з метою встановлення його дійсності та приналежності громадянину Туреччини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
09.06.2025 року старшим лейтенантом Л.Бондар складено висновок за результатами поглибленої перевірки документа, посвідки на постійне проживання в Україні громадянина Туреччини серії НОМЕР_7 , виданий орган 3201, 25.06.2015 року, діє безстроково, яким встановлено:
За результатами поглибленої перевірки встановлено наступні ознаки підробки документів:
- документ виготовлений із паперу, який поглинає ультрафіолетові промені, проте за своїми властивостями відрізняється від захищеного паперу, передбаченого встановленим зразком;;
- на інформаційній сторінці мікротекст не відповідає встановленому зразку: при збільшенні спостерігається накладання літер;
- флуоресценція інформаційної сторінки, прошивної нитки та сторінок документа під дією УФ-променів з довжиною хвилі 365 им не відповідає встановленому зразку;
- зімітуване зображення карти України, яке в оригіналі має бути виконане шовкотрафаретним друком; при зміні кута огляду зображення не змінює колір, що не відповідає встановленому зразку;
- водяний знак флуоресціює та стає чітко вираженим під дією УФ-променів, що не відповідає встановленому зразку; ймовірно, він нанесений після виготовлення паперу, а не інтегрований у його структуру під час виробництва; 
- захисні волокна, які спостерігаються УФ променях світла не відповідає встановленому зразку;
- світіння інформаційної сторінки в інфрачервоному спектрі не відповідає встановленому зразку:
Висновок: за результатами поглибленої перевірки встановлено: посвідка на постійне проживання в Україні громадянина Туреччини містить ознаки підробки.
09.06.2025 року старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» старшим лейтенантом Д.Рапацьким винесено постанову про заборону громадянину Туреччини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловічої статі, тимчасово не працює, паспорт для виїзду за кордон гр. Туреччини серії НОМЕР_5 , виданий 07.07.2022 року, орган, що видав: GOLBASI., в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки, який рахувати з 09.06.2025 по 08.06.2028 року включно.
Не погодившись із прийнятим рішенням про заборону в`їзду позивач звернувся до суду.
Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України “Про прикордонний контроль”.
Відповідно до ст. 2 Закону України “Про прикордонний контроль” прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.
Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень уповноважених державних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.
Згідно ст. 8 Закону України “Про прикордонний контроль” уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; 3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку; 6) виконання ним вимог щодо строків перебування в Україні.
Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. 
Недотримання іноземцем, особою без громадянства умов перетинання державного кордону на в`їзд в Україну не перешкоджає можливості розгляду в установленому законом порядку питання щодо надання йому притулку чи визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Відповідно до ст. 9 Закону України “Про прикордонний контроль” прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії. Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства.
Статтею 13 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи.
Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.
Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України (далі - орган охорони державного кордону) рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - іноземець) визначає Інструкція про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року № 946 (далі – Інструкція № 946).
Пунктом 2.1 Розділу ІІ Інструкції № 946 передбачені підстави для прийняття органом охорони державного кордону рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну.
Так, відповідно до п.п. “а” п. 2.1 Інструкції № 946, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі, якщо при клопотанні про в`їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи.
Згідно п. 2.3 Інструкції № 946, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону відповідно до частини третьої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строком на три роки.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 946, у разі виявлення в пункті пропуску службовою особою Державної прикордонної служби України іноземця, якому уповноваженим органом заборонено в`їзд в Україну, але в паспортному документі якого відмітки „Заборонено в`їзд в Україну терміном на...” немає, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону проставляє таку відмітку із зазначенням терміну, вказаного в базі даних осіб, яким заборонено в`їзд в Україну.
Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.06.2012 № 407 затверджено Інструкцію з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон.
Згідно п. 1.2 Інструкції № 407, перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортних та інших документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі;
поглиблена перевірка документів - дослідження паспортних та інших документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, яка здійснюється з метою підтвердження або спростування ознак їх підробки (фальсифікації);
стандартна перевірка документів - дослідження паспортних та інших документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства в обсязі, необхідному для визначення законних підстав для перетинання ними державного кордону.
Відповідно до п. 2.1, 2.8 Інструкції № 407, стандартна перевірка документів здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділів охорони державного кордону, які виконують обов`язки в прикордонному наряді „Перевірка документів”.
Під час здійснення стандартної перевірки документів іноземців та осіб без громадянства потрібно додатково перевіряти:
Під час в`їзду в Україну:
документи, передбачені частиною першою статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;
інші документи, передбачені законодавством;
відповідність відомостей, зазначених у візі або іншому документі, пред`явленому паспортному документу;
чи всі особи, вписані в паспортний документ і візу, прямують через державний кордон;
виконання вимог щодо дотримання встановлених законодавством правил і строків перебування на території України (підраховується автоматизовано відповідно до Положення про базу даних «Відомості про іноземців та осіб без громадянства, які перевищили термін реєстрації паспортних документі в Україні», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 444, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2008 року за № 549/15240.
Згідно п. 2.12 Інструкції № 407, у разі якщо за результатами здійснення стандартної перевірки документа в уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала цю перевірку, виникли сумніви щодо його дійсності або приналежності відповідній особі, вона складає заяву на здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції, та доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску.
Заява на здійснення поглибленої перевірки документа (далі - заява) складається в письмовому (електронному) вигляді шляхом заповнення її граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) спеціалісту з поглибленої перевірки документів.
Відповідно до п. 3.1, 3.4, 3.10, 3.11, 3.14 Інструкції № 407, поглиблена перевірка документів проводиться уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка є спеціалістом з поглибленої перевірки документів (далі - спеціаліст).
Підставою для здійснення поглибленої перевірки документа є заява, складена уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону, яка проводила стандартну перевірку документа.
Поглиблена перевірка документа вважається закінченою після складення спеціалістом висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - висновок). Про результати поглибленої перевірки документа спеціаліст доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску (старшому зміни прикордонних нарядів). Висновок складається в письмовій формі на звороті аркуша із заявою на здійснення поглибленої перевірки документа або в електронному вигляді шляхом заповнення його граф (полів програмного інтерфейсу) та передається (надсилається з використанням відповідного програмного забезпечення) уповноваженій службовій особі підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала стандартну перевірку документа.
Залежно від результатів здійснення поглибленої перевірки, зазначених у висновку, старший прикордонних нарядів у пункті пропуску (старший зміни прикордонних нарядів):
надає дозвіл на перетинання державного кордону особі, документ якої був підданий поглибленій перевірці;
відмовляє особі в перетинанні державного кордону.
Паспортний документ або інший документ, у якому за результатами здійснення поглибленої перевірки виявлено ознаки його підробки або встановлено, що він не належить особі, на підставі пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» вилучається, про що старший зміни прикордонних нарядів складає відповідний протокол. Другий примірник такого протоколу надається особі, у якої вилучено паспортний документ.
Аналіз вказаних положень свідчить про те, що під час виконання своїх посадових обов`язків уповноважена особа Державної прикордонної служби України здійснює дослідження паспортних та інших документів громадян, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а дії, які мають бути вчинені уповноваженими посадовими особами Державної прикордонної служби України у випадку виникнення сумнівів щодо дійсності поданого на перевірку документа або приналежності відповідній особі, є чітко визначеними та регламентованими.
Судом встановлено, що постанова від 09.06.2025 про заборону громадянину Туреччини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловічої статі, тимчасово не працює, паспорт для виїзду за кордон гр. Туреччини серії НОМЕР_5 , виданий 07.07.2022 року, орган, що видав: GOLBASI., в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки, який рахувати з 09.06.2025 по 08.06.2028 року включно, прийнята старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» старшим лейтенантом ОСОБА_8 , відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, ст. 2.1 (А) розділу ІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946, на підставі висновку за результатами поглибленої перевірки документа від 09.06.2025 року.
При цьому, висновок за результатами поглибленої перевірки документа, посвідки на постійне проживання в Україні громадянина Туреччини серії НОМЕР_7 , виданий орган 3201, 25.06.2015 року, діє безстроково, яким встановлено наступні ознаки підробки документів:
- документ виготовлений із паперу, який поглинає ультрафіолетові промені, проте за своїми властивостями відрізняється від захищеного паперу, передбаченого встановленим зразком;;
- на інформаційній сторінці мікротекст не відповідає встановленому зразку: при збільшенні спостерігається накладання літер;
- флуоресценція інформаційної сторінки, прошивної нитки та сторінок документа під дією УФ-променів з довжиною хвилі 365 нм не відповідає встановленому зразку;
- зімітуване зображення карти України, яке в оригіналі має бути виконане шовкотрафаретним друком; при зміні кута огляду зображення не змінює колір, що не відповідає встановленому зразку;
- водяний знак флуоресціює та стає чітко вираженим під дією УФ-променів, що не відповідає встановленому зразку; ймовірно, він нанесений після виготовлення паперу, а не інтегрований у його структуру під час виробництва; 
- захисні волокна, які спостерігаються УФ променях світла не відповідає встановленому зразку;
- світіння інформаційної сторінки в інфрачервоному спектрі не відповідає встановленому зразку:
Висновок: за результатами поглибленої перевірки встановлено: посвідка на постійне проживання в Україні громадянина Туреччини містить ознаки підробки.
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності дій посадових осіб Державної прикордонної служби України приписам Інструкції №407, суду не надано.
За таких підстав, станом на дату перетину позивачем кордону, в розумінні приписів ч. 3 ст. 13 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства”, ст. 2.1 (А) розділу ІІ Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946, у старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску «Старокозаче» старшого лейтенанта ОСОБА_10 були наявні законодавчі підстави для винесення постанови про заборону громадянину Туреччини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилання представника позивача на те, що жодних обставин щодо надання Позивачем підроблених документів (паспортного документу) при клопотанні про в`їзд в Україну Відповідачем в оскаржуваній постанові не наведено, а зазначені тільки припущення щодо їх можливих ознак підроблення посвідки на постійне проживання, суд вважає неспроможними, оскільки затвердженою формою рішення безпосередньо не передбачено зазначення цих даних та їх відсутність у рішенні, що оспорюється, не свідчить про його протиправність.
Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що станом на 12.09.2025 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні відносно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймалось, оскільки оскаржуване рішення прийнято не з підстав прийняття рішення про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні, а з підстав подання позивачем про себе підроблених документів, що встановлено висновком за результатами поглибленої перевірки документа від 09.06.2025.
Крім того, суд звертає увагу, що в подальшому висновком експертного дослідження №30-312/19 Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України встановлено, що посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_6 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїми характеристиками не відповідає аналогічним документам, які видаються/видавалися уповноваженими державними органами України.
На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про заборону в`їзду в Україну, прийняте відповідачем правомірно у межах його повноважень, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса:  АДРЕСА_1 ).
Відповідач: НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя П.П. Марин

.