Справа № 638/22122/25
Провадження № 3/638/455/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
01 червня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі судді Агапова Р. О., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Харківській області ДПП відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 500744, 01 листопада 2025 року, о 23:25 год., в м. Харкові, вул. Клочківська, 98, водій керував автомобілем Volkswagen Golf, днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник Мазницький М.М, надав заперечення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, сторона захисту вважає, що надані працівниками поліції докази не підтверджують належним та допустимим чином факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи на наступне.
Відеозаписи, долучені до матеріалів справи на оптичному носії, містить два окремих відеофайли, при цьому на них зазначені різні ідентифікаційні номери (ID) бодікамер, а саме: ID реєстратора 475874 та ID реєстратора 472888. Разом з тим, матеріали справи не містять пояснень щодо походження зазначених відеозаписів, причин їх об?єднання в один доказовий масив та підтвердження безперервності фіксації подій.
За таких обставин неможливо достеменно встановити цілісність та послідовність відеофіксації, а також перевірити, чи відображають надані записи всі істотні обставини події без змін та монтажу.
Враховуючи викладене, надані працівниками поліції відеозвукозаписи не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Також надані інспектором поліції матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу. Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі (флеш носій нагрудної бодікамери), що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.
На оптичному диску, на відеозаписах, відсутній цифровий підпис як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Таким чином, надані суду відеозаписи інспектора поліції не є допустимим доказом в розумінні ст. 251 КУПАП.
Крім того, до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - нагрудна камера інспектора поліції чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу. (в матеріалах справи відсутня інформація що відеозапис дійсно було знято у момент вчинення правопорушення).
Захисник також вказує, що працівником поліції не було чітко та однозначно сформульовано вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння. Зокрема, поліцейський пропонував:« пройти сертифікацію на драгер» та ставив запитання «ви відмовляєтесь проїхати, відмовляєтесь?», не уточнюючи при цьому, куди саме пропонується проїхати та з якою метою.
Водночас для констатації відмови особи від проходження огляду необхідним є доведення того, що особі була висунута чітка, зрозуміла та недвозначна вимога пройти відповідний огляд, а сама особа усвідомлювала зміст такої вимоги та наслідки відмови від її виконання.
На думку сторони захисту, із наданого відеозапису не вбачається, що особі було належним чином роз?яснено, що саме пропонується пройти: огляд на місці з використанням спеціального технічного засобу чи огляд у закладі охорони здоров?я. Також відсутня чітка пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння із зрозумілим роз?ясненням порядку його проведення.
У зв`язку з чим, сторона захисту вважає, що висновок про відмову від проходження огляду ґрунтується на припущеннях та суб?єктивному тлумаченні окремих фраз, а не на чітко зафіксованому волевиявленні щодо відмови від законної та зрозуміло сформульованої вимоги поліцейського.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки не вказали.
Суд зауважує, що дана категорія справ має обмежені строки притягнення до адміністративної відповідальності, тому вважає, що особі було надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, отримання правової допомоги адвоката та надання заперечень до протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи те, що дана категорія справ має обмежені строки притягнення до адміністративної відповідальності, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшера фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до п. п. 3, 4, 5 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху).
Стаття ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді.
Вчинення правопорушником адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 500744 від 01.11.2025; матеріалами відеозапису АЛ10473; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положенням ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
Вказані докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Щодо заперечень сторони захисту, суд зазначає наступне.
Так, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції під час спілкування було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, однак останній відмовив, у протоколі пояснення чи заперечення щодо відмови від огляду не зазначив. У подальшому ж, дії працівників поліції відповідали обстановці та вимогам ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Також суд вважає надані працівниками поліції відеозаписи чіткими та послідовними, незважаючи на те, що вони розділені на декілька окремих файлів. Крім того, з вказаних файлів вбачається факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а також факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу Драгер, а також у закладі охорони здоров`я.
Що стосується посилань сторони захисту на те, що матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.
Матеріальний носій це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Верховний Суд у постанові від 22.10.2021 року (справа 487/5684/19, провадження № 51-1569км21) зазначив, що оригіналом електронного документу в правовому значенні визнається будь-який примірник електронного документу незалежно від електронного носія інформації, якщо немає обґрунтованих сумнівів в достовірності (незмінності) змісту первинно створеного електронного документу. Необхідність встановлення первинного електронного документу («оригіналу цифрового файлу») може виникнути у разі наявності сумнівів в достовірності електронного документу (зокрема, ознак зміни чи втручання до змісту файлу).
Долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення СД-диск з відеозаписом був виготовлений у зв`язку з необхідністю надання інформації, яка має значення у справі, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на бодікамері поліцейського в електронному вигляді у виді файлів.
Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Крім того, КУпАП не містить вимог щодо додання до протоколу про адміністративне правопорушення носія, на який безпосередньо було здійснено відеозапис; підписання відеозапису цифровим підписом.
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 також не передбачено накладення електронного цифрового підпису на відео-файли.
Таким чином суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
На підставі ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.23, 33, 40-1, ч.1 ст.130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ст.4,9 Закону України "Про судовий збір", суд, -

постановив:
Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити правопорушнику, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження. 

Суддя Р.О. Агапов