Справа № 442/804/26 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г. 
Провадження № 22-ц/811/758/26 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 травня 2026 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Меденицька селищна територіальна громада, як орган опіки і піклування, особа, щодо якої розглядається справа, – ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, 
встановив:
30.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є його бабою, і призначити його опікуном ОСОБА_2 .
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків заяви у семиденний строк з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику, у зв`язку з невиконанням ухвали суду про залишення заяви без руху.
Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_3 , просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалою суду від 05.02.2026 року його заяву залишено без руху з посиланням на необхідність подання додаткових документів, зокрема, підтвердження звернення до органу опіки та піклування з переліком документів, передбачених Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді від 17 червня 1999 року, які необхідні для призначення його опікуном.
Вважає, що посилання суду першої інстанції на вищевказані Правила є помилковим, оскільки зазначені у Правилах документи подаються до органу опіки та піклування для вирішення питання про кандидатуру опікуна після встановлення недієздатності або в процесі розгляду справи за власною ініціативою суду. 
Вказує, що такі документи не є обов`язковими додатками до заяви, а отже, суд першої інстанції фактично поклав на заявника обов`язок надати документи, які можуть бути отримані лише після відкриття провадження та взаємодії з органом опіки та піклування, чим змішав різні стадії процесу.
Додає, що суд визначив недоліки заяви, які не передбачені процесуальним законом, що свідчить про неправильне застосування статті 185 ЦПК України.
Окрім того, вважає, що повернення заяви з підстав, непередбачених процесуальним законом як обов`язкових для відкриття провадження, є проявом надмірного формалізму та непропорційного обмеження права заявника на судовий захист. 
Також зазначає, що договір про надання правової допомоги ОСОБА_2 адвокатом Галишиним А.В. розірвано через те, що відображені в договорі підписи не належать ОСОБА_2 , тому адвокат представляє інтереси заявника.
Додає, що у випадку відкриття провадження у справі сторона заявника буде клопотати перед судом забезпечити представництво ОСОБА_2 адвокатом з числа тих, які надають безкоштовну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.05.2026 року, є дата складення повного судового рішення – 15.05.2026 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Право на звернення до суду реалізується особою у порядку, встановленому ЦПК України.
Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.
Відповідно до статей 175-177, 185 ЦПК України, суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіряє, чи має особа відповідно до статті 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
За вимогами частини другої статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Отже, предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що фізична особа не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що фізична особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку фізичною особою, відносно якої ставиться питання про визнання її недієздатною; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.
Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.
Також, у частині першій статті 299 ЦПК України міститься обов`язкова вимога про розгляд такої категорії справ за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування.
Аналогічне за змістом положення щодо вимоги про розгляд справи з обов`язковою участю адвоката особи, стосовно якої розглядається така справа, міститься й у частині п`ятій статті 293 ЦПК України.
Частиною п`ятою статті 293 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо особа не залучила адвоката, суд залучає його через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги. Рішення суду про доручення призначити адвоката негайно, але не пізніше двох робочих днів, надсилається відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правничої допомоги, для виконання.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без руху, суд вважав її такою, що не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України. 
Зокрема, вказав на те, що всупереч вимогам статті 294 ЦПК України у заяві заявником невірно зазначено заінтересовану особу; всупереч вимогам ч.5 ст.293 ЦПК України заява не містить відомостей про адвоката особи, стосовно якої розглядається справа, участь якого є обов`язковою; заявником не вказано обставин та не надано доказів щодо підстав отримання ним статусу опікуна ОСОБА_2 ; на виконання вимог ч.1 ст.300 ЦПК України до заяви не додано подання органу опіки та піклування про призначення опікуном ОСОБА_2 саме заявника, окрім того, заявником у заяві не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в заінтересованої особи.
Однак, вказані висновки суду першої інстанції не відповідають наведеним вище нормам процесуального закону та фактичним обставинам справи. 
Так, зі змісту заяви вбачається, що заявник вказував, що його бабуся ОСОБА_2 з 2010 року знаходиться на обліку у невролога з діагнозом: «хвороба Паркінсона», до заяви долучив консультативні висновки та виписки з медичної карти хворої ОСОБА_4 , просив призначити судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОН України».
Також встановлено, що заявник відноситься до близьких родичів ОСОБА_4 , оскільки є її внуком.
Отже, вимоги ч.3 ст.296 та ч.3 ст.297 ЦПК України заявником виконано. 
Відповідно до положень статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
В порушення наведених положень процесуального закону суд першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі вдався до оцінки належності, допустимості та достатності доказів, наданих заявником, позаяк, така оцінка надається судом за наслідками розгляду справи по суті.
Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.55 та ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, подання має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. 
При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. 
Відсутність такого подання є підставою для відмови у призначенні опікуна та передачу опікунства відповідному органу опіки та піклування.
Тобто, наявність чи відсутність подання органу опіки та піклування є підставою для вирішення вимог по суті поданої заяви, а не підставою для її повернення без відкриття провадження.
Також, безпідставними є вимоги суду про те, що заява не містить відомостей про адвоката особи, стосовно якої розглядається справа, участь якого є обов`язковою, оскільки частиною п`ятою статті 293 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо особа не залучила адвоката, суд залучає його через орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правничої допомоги, і таке рішення суду про доручення призначити адвоката негайно, але не пізніше двох робочих днів, надсилається відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правничої допомоги, для виконання. 
Відтак, процесуальним законом не закріплено обов`язку заявника зазначати про адвоката особи, стосовно якої розглядається справа. 
Все наведене вище свідчить про те, що судом першої інстанції не враховано, що нормами ЦПК України не передбачено повернення заяви, поданої в порядку окремого провадження, про визнання фізичної особи недієздатною, у разі незазначення адвоката такої особи та/або неправильного зазначення заінтересованої особи, відсутності подання з відповідними документами, оскільки ці питання можна вирішити вже після відкриття провадження, а відсутність достатніх та належних доказів для розгляду заяви стосується висновків суду по суті вирішення заяви, а не на стадії відкриття провадження за такою заявою.
Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 травня 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко

Судді:        С.М. Копняк

А.В. Ніткевич