ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/117/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу 
за позовом: Калуської міської ради, вул. Івана Франка, буд. 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Навініті Груп", вул. Чекмарьова, буд. 2, м. Дніпро, 49005
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 108011,17 грн, 

встановив: Калуська міська рада звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навініті Груп" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 01.08.2023 по 11.10.2023 в сумі 108011,17 грн.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Ухвалою від 05.02.2026 Господарським судом Івано-Франківської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі, згідно вимог ст. 120 ГПК України, суд надіслав відповідачу рекомендованою кореспонденцією за його місцезнаходженням, згідно даних ЄДРЮОФОПГФ: вул. Чекмарьова, буд. 2, м. Дніпро, 49005.
Однак, зазначена кореспонденція повернута 20.02.2026 до суду АТ "Укрпошта".
Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
За змістом пунктів 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначками “Судова повістка”, “Повістка ТЦК” або реєстрованого поштового відправлення з позначкою “Адміністративна послуга” такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення. 
Виходячи зі змісту положень статей 120, 242 ГПК України та Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРЮОФОПГФ прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах, передбачена стаття 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі №904/2584/19).
Відповідно до частини другої ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).
З огляду на вказане, відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у даній справі.
Позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майно відповідача знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 2610400000:03:001:0050, площею 1,8474 га, однак, правовстановлюючих документів на землю відповідачем не оформлено. Таким чином відповідач використовував вказану земельну ділянку без достатньої правової підстави. Калуською міською радою з урахуванням площі земельної ділянки та її нормативної грошової оцінки розраховано розмір недоотриманої орендної плати за фактичне використання земельної ділянки комунальної власності площею 1.8474 га з кадастровим номером 2610400000:03:001:0050 за період з 01.08.2023 по 11.10.2023 у сумі 108011,17 гри.
Позиція відповідача. 
Відповідач відзиву на позов не подав, доказів належного виконання своїх зобов`язань не надав, доводи позивача не спростував. 
Обставини справи. Оцінювання доказів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.
23.04.2020 проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 1,8474 га, що розташована за адресою: м. Калуш, вул. Промислова, 13, кадастровий номер 2610400000:03:001:0050 з цільовим призначенням - 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; вид використання - для обслуговування виробничої бази, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0000114082026 від 27.01.2026.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 458080208) на вказаній земельній ділянці, за вищевказаною адресою, розташовані об`єкти нерухомого майна, а саме: будівлі та споруди (адміністративний будинок: виробничий цех КС-38А, КС-38, КС-39, склад металу з кранбалкою, арковий склад СЛ-2, Г, бомбосховище, арковий склад, гаражні бокси, огорожа 1, огорожа 2, що на праві приватної власності у період від 01.08.2023 по 11.10.2023 належали ТОВ «ІНТЕР БАЛТІК ГРУП РС» (ідентифікаційний код 44248239).
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 2610400000:03:001:0050 з моменту її формування як об`єкта цивільних прав є Калуська міська рада.
24.07.2024 здійснено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу ТОВ «ІНТЕР БАЛТІК ГРУП РС» (ідентифікаційний код 44248239) - зміну найменування юридичної особи (повного та/або скороченого) на ТОВ «НАВІНІТІ ГРУП».
ТОВ «НАВІНІТІ ГРУП» користувалося земельною ділянкою, яка розташована по вул. Промислова, 13 з кадастровим номером 2610400000:03:001:0050, площею 1,8474 га, у зв`язку із наявністю на ній нерухомого майна, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 24.06.2021. При цьому, правовстановлюючих документів на землю відповідачем не оформлено.
Калуською міською радою з урахуванням площі земельної ділянки – 1,8474 га та її нормативної грошової оцінки (витяг № НВ-9933571482023 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок), що станом на 2023 рік становила 15680772,98 грн, розраховано розмір недоотриманої орендної плати за фактичне використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2610400000:03:001:0050 за період з 01.08.2023 по 11.10.2023, у розмірі 108011,17 грн.
Вказана сума розрахована із врахуванням нормативної грошової оцінки земель та ставки орендної плати 3,5 % (згідно рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 та рішення Калуської міської ради від 24.06.2021 № 623).
Згідно інформації фінансового управління Калуської міської ради від 22.01.2026 на рахунок Калуської міської ради за період 01.08.2023-31.12.2025 від ТОВ «НАВІНІТІ ГРУП» (колишнє найменування юридичної особи - ТОВ «ІНТЕР БАЛТІК ГРУП РС») по коду класифікації доходів 18010600 ''Орендна плата з юридичних осіб" надійшло коштів у розмірі 413842,80 грн та перераховано кошти у сумі 174245,39 грн з орендної плата на податок на нерухоме майно юридичних осіб. Вказані надхоження стягнуті на користь стягувана Калуської міської ради за виконавчим документом.
Як зазначає позивач, кошти у сумі 108011,17 грн за користування земельною ділянкою площею 1,8474 га є безпідставно набутим майном, які згідно ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню позивачу.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Приписами частин 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України).
Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на праві приватної власності у період від 01.08.2023 по 11.10.2023 належали об`єкти нерухомого майна - за адресою: вул. Промислова, 13, м. Калуш, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.
Вказаний об`єкт нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 2610400000:03:001:0050, площею 1,8474 га, що належить до комунальної власності Калуська міська рада.
При цьому, в матеріалах справи відсутній укладений договір оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем по справі, як і відсутні докази проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки, отже, відповідач за період 01.08.2023 по 11.10.2023 користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, а земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. ч. 3, 4 ст. 79-1 ЗК України).
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).
Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна врегульовано главою 83 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1,2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним його отриманням чи збереженням і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
З викладеного вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на норми частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.07.2022 у справі 922/246/21.
Таким чином, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).
Частиною 1 статті 21 Закону України "Про плату за землю" встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). З аналізу вищенаведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Розрахунок суми безпідставно збережених коштів перевірено судом та встановлено його відповідність вимогам законодавства. Отже, розмір безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної форми власності площею 1,8474 га, кадастровий номер 2610400000:03:001:0050 за період з 01.08.2023 по 11.10.2023 становить 108011,17 грн.
Відповідачем не надано жодних доказів сплати безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.
Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).
Виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, у відповідності до ст. 86 ГПК України, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Судові витрати.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ: 

позов Калуської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навініті Груп" про стягнення 108011,17 грн - задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навініті Груп", вул.Чекмарьова, буд. 2, м. Дніпро, 49005 (ідентифікаційний код 44248239) на користь Калуської міської ради, вул. Івана Франка, буд. 1,м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304 (ідентифікаційний код 33578261) 108011 (сто вісім тисяч одинадцять) грн 17 коп. безпідставно збережених коштів, 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 05.05.2026.

Суддя Неверовська Л. М.