Справа № 127/3652/26 
Провадження № 33/801/508/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тишківський С. Л.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2026 року в справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Не погодившись із вказаною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що він двічі на запитання поліцейського погодився на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці запинки чи в лікувальному закладі, однак, направлення йому виписано не було. Поліцейський спілкувався не з ним, а з його знайомим і саме в останнього запитували, чи згоден він проходити огляд. Не зрозумілим є, які саме його дії суд мав на увазі як такі, що свідчать про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Висновок суду про те, що будь-яке звернення поліцейського до водія, предметом якого є проходження огляду на стан сп`яніння, в значенні ст. 266 КУпАП є вимогою, є доволі сумнівним і надуманим, адже дана стаття КУпАП взагалі не містить в собі терміну «вимога», а тому він не може в принципі тлумачитись виходячи із змісту цієї статті. У даному випадку в його діях відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме відсутня відмова виконати вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як і відсутня сама вимога про проходження такого огляду.
У судове засідання, призначене на 25 травня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися.
25 травня 2026 року від адвоката Лукавського І.А. надійшло клопотання, в якому він просить відкласти на інший день судове засідання по розгляду даної апеляційної скарги через неможливість прийняти участь в судовому засіданні в зв`язку з хворобою.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи, що викладені у клопотанні обставини щодо хвороби захисника не підтвердженні належним чином, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №577924, складеного інспектором 1 взводу 3 роти 1 БПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Войцещук В.М., 28 січня 2026 року о 18 год. 13 хв. у місті Вінниця, проспект Космонавтів, 49, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Porsche, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій, усвідомлюючи відповідальність, відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
У п. 2.5 Правил дорожнього руху зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №577924 від 28 січня 2026 року; безперервним відеозаписом з портативного відеореєстратора №467729; письмовим направленням водія на проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 січня 2026 року; іншими матеріалами справи.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В основному доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що він не отримував вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння і відмова виконати вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у його діях відсутня.
Однак, вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
У пункті 3 вказаного Порядку зазначено, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 6, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).
Судом першої інстанції із відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що працівником патрульної поліції ОСОБА_1 було перераховано виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або ж у закладі охорони здоров`я (хронологія: 18:38 год., 18:44 год.). Однак ОСОБА_1 на запитання: «Яке ваше рішення, будете проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або ж у закладі охорони здоров`я», спочатку відповів: «Поки що ніяке», а пізніше сидів на пасажирському сидінні автомобіля, з автомобіля не виходив та вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ігнорував. На проміжку часу 18:51 год. працівник патрульної поліції констатував факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 жодним чином не зауважив.
Суд розцінив означені дії водія ОСОБА_1 саме як відмову пройти передбачений ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку: як поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, так і у закладі охорони здоров`я.
Вказаний висновок суду першої інстанції ОСОБА_1 жодним чином в апеляційній скарзі не спростований, а твердження про його згоду на проходження огляду не відповідають дійсності.
У підсумку, ОСОБА_1 не вчинив жодних дій, які б свідчили про його згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а своєю поведінкою (пасивною) фактично дав знати, що наміру проходити огляд він не має.
ОСОБА_1 стверджує, що висновок суду з приводу того, що будь-яке звернення поліцейського до водія, предметом якого є проходження огляду на стан сп`яніння, в значенні ст. 266 КУпАП є вимогою, є доволі сумнівним і надуманим, адже дана стаття КУпАП взагалі не містить в собі терміну «вимога».
Дійсно, положення статті 266 КУпАП не містять такого поняття, як «вимога» щодо проходження огляду.
Разом з тим, у ч. 2 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію» зазначено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Зі змісту п. 2.5 Правил дорожнього руху слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Відтак, ОСОБА_1 повинен був виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, з незрозумілих суду причин відмовився від проходження огляду.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт виявлення у нього поліцейським ознак алкогольного сп`яніння, що є підставою для проведення огляду.
Натомість, у підсумку, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а тому поліцейський на законних підставах склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
Підстав «виписувати направлення», як стверджує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, йому не було, оскільки направлення – це документ, на підставі якого працівники медичного закладу проводять огляд особи і обов`язку надавати його водію не має.
Доводи апеляційної скарги за своєю суттю мають формальний характер та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Суд першої інстанції, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, повно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини справи дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні доведена матеріалами справи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало