КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року справа №320/10525/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
-Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області від 09 березня 2004 року) додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, у період з 24.03.2022 по 05.04.2022; з 06.04.2022 по 15.04.2022; з 19.04.2022 по 13.05.2022; з 23.05.2022 по 10.06.2022; з 15.07.2022 по 21.07.2022; з 06.02.2023 по 20.02.2023.
-Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області від 09 березня 2004 року) додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, за період з 24.03.2022 по 05.04.2022; з 06.04.2022 по 15.04.2022; з 19.04.2022 по 13.05.2022; з 23.05.2022 по 10.06.2022; з 15.07.2022 по 21.07.2022; з 06.02.2023 по 20.02.2023 у розмірі 296 259,56 грн, як військовослужбовцю у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 постановлено здійснювати розгляд (формування та зберігання) судової справи в електронній формі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 постановлено витребувати у Військової частини НОМЕР_2 докази, вказані в резолютивній частині даної ухвали, з метою перевірки доводів сторін щодо фактичного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, а також встановлення періодів та розміру фактично здійснених виплат, суд вважає за необхідне витребувати у Військової частини НОМЕР_2 . 
03.06.2026 на адресу суду скеровано заяву, якою відповідач надав: довідку-розрахунок по наказу №541 від 20.09.2023; довідку ПриватБанку про виплату 301 229,94 грн від 21.09.2023; довідки ПриватБанку про виплати: 29 285,22 грн від 07.11.2022; 8 896,78 грн від 16.01.2023; 2 224,19 грн від 16.12.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у лютому 2022 року був призваний на військову службу та під час виконання обов`язків військової служби 23.03.2022 у районі села Лютіж Вишгородського району Київської області отримав поранення (мінно-вибухову травму), пов`язане із захистом Батьківщини. На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на довідку про обставини травми від 28.06.2022 №4413Д, а також на довідки військово-лікарської комісії, якими підтверджено причинний зв`язок отриманих травм із захистом Батьківщини. Позивач зазначає, що у зв`язку з отриманим пораненням проходив стаціонарне лікування та реабілітацію у різних закладах охорони здоров`я, зокрема у Головному військово-медичному клінічному центрі ДПСУ, КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», КП «Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади», НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» та інших медичних закладах. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, відповідно до яких військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення, виплачується додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100000 грн пропорційно часу перебування на лікуванні. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду за періоди його стаціонарного лікування та реабілітації: з 24.03.2022 по 05.04.2022, з 06.04.2022 по 15.04.2022, з 19.04.2022 по 13.05.2022, з 23.05.2022 по 10.06.2022, з 15.07.2022 по 21.07.2022 та з 06.02.2023 по 20.02.2023, у зв`язку з чим просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати нарахувати і виплатити додаткову винагороду за вказані періоди.
26.07.2026 на виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у справі №320/10525/26, Позивачем надається довідка (форма 5) №2116/1659 від 25 березня 2026 року.
27.03.2026 представник Військової частини НОМЕР_2 скерував до суду письмовий відзив.
У поданому до суду відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, виплачується за наявності визначених законодавством підстав та належним чином оформлених підтвердних документів. Відповідач посилається на те, що право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн пов`язується із перебуванням військовослужбовця на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що має підтверджуватись, зокрема, довідкою про обставини травми та відповідними медичними документами. У відзиві відповідач зазначає, що частина періодів лікування позивача вже була врахована при нарахуванні та виплаті додаткової винагороди. На підтвердження цього відповідач посилається на наказ командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено додаткову винагороду за періоди: з 06.04.2022 по 15.04.2022; з 19.04.2022 по 13.05.2022; з 23.05.2022 по 10.06.2022; з 15.07.2022 по 21.07.2022; з 07.09.2022 по 17.11.2022. Також відповідач зазначає, що на виконання вказаного наказу позивачу було здійснено виплату грошових коштів, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування 21.09.2023 на рахунок позивача 301229,94 грн та довідкою про нарахування і утримання грошового забезпечення за 2023 рік. Крім того, відповідач вказує, що окремі періоди лікування не були включені до наказу про виплату додаткової винагороди через відсутність або ненадання належних документів, необхідних для здійснення відповідних нарахувань. Щодо періоду з 06.02.2023 по 20.02.2023 відповідач зазначає, що документи, які б були підставою для нарахування додаткової винагороди за вказаний період, до військової частини не надходили, у зв`язку з чим наказ про виплату додаткової винагороди за цей період не видавався. Також відповідач посилається на те, що окремі довідки ВЛК містять відмітку про те, що травма є «легкою», а тому, на думку відповідача, відсутні підстави для виплати додаткової винагороди за періоди відпустки за станом здоров`я після лікування. У зв`язку із наведеним відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лютому 2022 року був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 23.03.2022 сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 .
23.03.2022 ОСОБА_1 у районі села Лютіж Вишгородського району Київської області під час виконання військового обов`язку отримав травму: вибухова травма, акубаротравма, ЗЧМТ, СГМ, гостра двобічна сенсоневральна приглухуватість, забійна рана долонної поверхні правої кисті, розрив медіальної колатеральної зв`язки, розрив медіального меніску, контузія медіального виростка правої стегнової кістки, ДОА правого колінного суглоба, пошкодження сухожилка надостного м`язу лівого плечового суглоба.
З довідки військової частини НОМЕР_5 про обставини травми від 28.06.2022 №4413Д вбачається, що поранення ОСОБА_1 настало 23.03.2022 під час бойових дій при виконанні обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або перебуванням у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 24.03.2022 по 05.04.2022. У виписці з медичної карти стаціонарного хворого №739/34 Головного військово-медичного клінічного центру ДПСУ зазначені діагнози, пов`язані з мінно-вибуховою травмою від 23.03.2022.
З виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №136105/494 КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 06.04.2022 по 15.04.2022. Суд встановив, що 11.04.2022 проведено оперативне втручання на правому колінному суглобі, а діагнози пов`язані з мінно-вибуховою травмою від 23.03.2022.
ОСОБА_1 проходив реабілітацію з 19.04.2022 по 13.05.2022. У виписці з індивідуальної реабілітаційної карти № НОМЕР_6 Медичного центру реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади зазначено, що травму отримано 23.03.2022 під час бойових дій.
Судом установлено, що ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК, встановлено стан після артроскопічної резекції тіла та заднього рогу медіального меніску правого колінного суглоба, травму визнано пов`язаною із захистом Батьківщини, визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів, зазначено: «травма легка». Вказане підтверджено довідкою ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 19.05.2022 №666.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20.06.2022 №118 вбачається, що ОСОБА_1 прибув із відпустки за станом здоров`я з міста Луцьк та приступив до виконання службових обов`язків.
З виписки з індивідуальної реабілітаційної карти №1180 Медичного центру реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади вбачається, що ОСОБА_1 проходив курс реабілітації з 23.05.2022 по 10.06.2022. У документі зазначено наслідки мінно-вибухової травми від 23.03.2022.
Згідно з довідки ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 30.06.2022 №2278 вбачається, що ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК, встановлено стан після артроскопічної резекції правого колінного суглоба, травму визнано пов`язаною із захистом Батьківщини, визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів, зазначено: «травма легка».
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 01.07.2022 №129 вбачається, що ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я строком на 30 календарних днів з 01.07.2022 по 30.07.2022.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 15.07.2022 по 21.07.2022. У витягу з медичної карти стаціонарного хворого №140990-21 КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» зазначено стан після перенесеної черепно-мозкової травми, мінно-вибухової травми, струсу головного мозку та гострої двобічної сенсоневральної приглухуватості від 23.03.2022.
30.07.2022 ОСОБА_1 був направлений до НВМКЦ «ГВКГ» для визначення ступеня придатності до військової служби.
З виписного епікризу №11827 НВМКЦ «ГВКГ» вбачається, що позивач перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у клініці психіатрії НВМКЦ «ГВКГ» з 07.09.2022 по 17.11.2022. Вказано, що у позивача стійкий помірно виражений тривожно-депресивний розлад, пов`язаний з наслідками черепно-мозкової та мінно-вибухової травми від 23.03.2022.
З довідки ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 16.11.2022 №1688-р вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагнози, пов`язані з наслідками мінно-вибухової травми від 23.03.2022, травму визнано пов`язаною із захистом Батьківщини, а також зазначено постанову ВЛК про обмежену придатність до військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 26.01.2023 №249 захворювання ОСОБА_1 зазначено «стійкий помірно виражений тривожно-депресивний розлад з проявами емоційно-вольової лабільності та інсомнічним компонентом, асоційований зі стресом» визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 06.02.2023 по 20.02.2023, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №136105/494 КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня»
Згідно з довідкою ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 22.03.2023 №5504 суд встановив, що ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК, встановлено стан після артроскопії лівого колінного суглоба, травму визнано пов`язаною з проходженням військової служби, визначено потребу у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів.
ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК, встановлено стан після артроскопічної резекції тіла та заднього рогу медіального меніску від 08.02.2023, поранення визнано пов`язаним із захистом Батьківщини із посиланням на довідку про обставини травми №4413Д від 28.06.2022, зазначено: «травма легка». Вказане підтверджується довідкою ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 25.04.2023 №773
З довідки ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 30.05.2023 №1057 вбачається, що ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК, встановлено стан після артроскопічної резекції тіла та заднього рогу медіального меніску лівого колінного суглоба від 08.02.2023, поранення визнано пов`язаним із захистом Батьківщини із посиланням на довідку про обставини травми №4413Д від 28.06.2022.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого №2113 Медичного центру реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади ОСОБА_1 проходив медичну реабілітацію з 06.06.2023 по 23.06.2023.
Із виписки із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого Медичного центру реабілітації учасників бойових дій Луцької МТГ встановлено, що ОСОБА_1 проходив медичну реабілітацію у період з 23.06.2023 по 12.07.2023. У медичному документі зазначено післятравматичну тугорухливість лівого колінного суглоба, стан після артроскопічної резекції меніска лівого колінного суглоба, посттравматичний артроз лівого колінного суглоба та післятравматичний тендиніт лівого плеча.
Довідка ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 28.08.2023 №2633 містить відомості про проведення ОСОБА_1 медичного огляду гарнізонною ВЛК. У документі зазначено діагнози, пов`язані з наслідками мінно-вибухової травми від 23.03.2022, визначено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини, а також наведено постанову ВЛК про обмежену придатність до військової служби.
Із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які отримали поранення» вбачається, що наказ видано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 та наказу Міністерства оборони України №44 від 25.01.2023. Наказом визначено виплатити додаткову винагороду у розмірі 100000 грн військовослужбовцям, які отримали поранення та перебували на стаціонарному лікуванні.
У додатку до наказу щодо сержанта ОСОБА_1 зазначено такі періоди: з 06.04.2022 по 15.04.2022; з 19.04.2022 по 13.05.2022; з 23.05.2022 по 10.06.2022; з 15.07.2022 по 21.07.2022; з 07.09.2022 по 17.11.2022. 
У наказі від 20.09.2023 №541 зазначено, що виплата здійснюється у зв`язку з пораненням, отриманим 23.03.2022, із посиланням на відповідні медичні документи.
Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КЛ «Психіатрія» у період з 03.01.2024 по 31.01.2024, що підтверджується виписним епікризом №72, у якому зазначено стійкий тривожно-депресивний синдром, наслідки вибухової травми, закриту черепно-мозкову травму та струс головного мозку.
У подальшому, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.10.2024 по 05.11.2024 у кардіологічному відділенні. У виписці з медичної карти стаціонарного хворого №6187 Шосткинської центральної районної лікарні зазначено діагноз позивача: ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу, наслідки перенесеної мінно-вибухової травми, ЗЧМТ та посттравматичну енцефалопатію.
Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2678 КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.11.2024 по 06.12.2024.
З виписки-епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №3333 КП Волинська обласна психіатрична лікарня вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.01.2025 по 17.01.2025 у травматологічному відділенні.
Позивач з 22.01.2025 по 05.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КЛ «Психіатрія», як встановлено з виписного епікризу №1050.
З консультативного висновку спеціаліста ФОП ОСОБА_2 від 27.02.2025 вбачається, що позивач проходив психотерапевтичне консультування, у якому зазначено клінічно виражену депресію, клінічно виражену тривогу, резистентну форму та посттравматичний стресовий розлад.
Також ОСОБА_1 13.03.2025 проходив консультацію та психотерапевтичне лікування.
З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1085 Національного інституту раку вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.01.2025 по 14.03.2025. У документі зазначено органічний посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний варіант розвитку з емоційно-вольовими порушеннями, наслідки МВТ, ЗЧМТ, дисциркуляторну енцефалопатію, вертеброгенний больовий синдром, ІХС та гіпертонічну хворобу.
У період з 29.05.2025 по 11.06.2025 ОСОБА_1 перебував на лікуванні. Вказане встановлено з первинного епікризу із медичної карти амбулаторного хворого №4504 Військово-медичного клінічного центру Північного регіону.
Окрім цього, суд встановив із змісту виписного епікризу КНП «Психіатрія» №9232, №9813, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.07.2025 по 18.08.2025. У документі зазначено виражений посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний варіант розвитку з емоційно-вольовими порушеннями, наслідки МВТ, ЗЧМТ та струсу головного мозку.
Із виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №3110/334 Головного військово-медичного клінічного центру встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування у неврологічному відділенні в період з 12.08.2025 по 17.09.2025. У документі зазначено посттравматичний стресовий розлад, наслідки мінно-вибухової травми від 23.03.2022, дисциркуляторну енцефалопатію, астенічний синдром та вертеброгенний больовий синдром.
Виписка із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого №124808910 ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва НАМН України» містить відомості про перебування ОСОБА_1 на лікуванні з 23.09.2025 по 07.10.2025. У виписці вказано больовий синдром, люмбалгію, біль у шиї, посттравматичний стресовий розлад із проявами емоційно-вольової нестійкості та інсомнії.
У довідці про обставини травми військової частини НОМЕР_7 від 26.11.2025 №266 зазначено, що 14.11.2025 ОСОБА_1 отримав вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, численні садна обличчя та лоба, різані рани лоба праворуч і верхньої губи ліворуч, а також акубаротравму без порушення цілісності барабанних перетинок.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5286/1117 КНП «Вишгородська ЦРЛ», ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.11.2025 по 21.11.2025. У медичному документі відображено вибухову травму від 14.11.2025, ЗЧМТ, струс головного мозку, численні садна обличчя та лоба, акубаротравму, гостру двобічну акусенсорну приглухуватість, тинітус та стійкий вторинний посттравматичний стресовий розлад.
Із довідки військової частини НОМЕР_7 від 25.03.2026 №211/6165, оформленої за Формою 5 (додаток 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України), вбачається, що молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_7 з 28.06.2025 по теперішній час.
Щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, які отримали поранення, судом встановлено таке.
На виконання ухвали суду відповідачем подано довідку-розрахунок нарахування додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 за періоди стаціонарного лікування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541.
Відповідно до зазначеної довідки-розрахунку ОСОБА_1 нараховано додаткову винагороду за періоди:
- з 06.04.2022 по 15.04.2022 у сумі 23 333,33 грн;
- з 19.04.2022 по 13.05.2022 у сумі 57 354,84 грн;
- з 23.05.2022 по 10.06.2022 у сумі 43 655,91 грн;
- з 15.07.2022 по 21.07.2022 у сумі 15 806,45 грн;
- з 07.09.2022 по 17.11.2022 у сумі 165 666,67 грн.
Загальна сума нарахованої додаткової винагороди склала 305 817,20 грн.
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів від 17.03.2026 на рахунок ОСОБА_1 21.09.2023 було зараховано 301 229,94 грн від військової частини НОМЕР_2 .
Також відповідачем подано довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до яких на рахунок ОСОБА_1 були зараховані кошти:
- 07.11.2022 у сумі 29 285,22 грн;
- 16.12.2022 у сумі 2 224,19 грн;
- 16.01.2023 у сумі 8 896,78 грн.
У заяві про виконання ухвали суду відповідач зазначив, що вказані платежі підтверджують фактичне перерахування позивачу сум додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 24.03.2022 по 05.04.2022, про які зазначалося у відзиві.
Крім того, судом досліджено довідку про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по січень 2023 року, відповідно до якої у графі «Винагорода додаткова 30 тисяч» за жовтень 2022 року зазначено суму 59 731,19 грн, а за грудень 2022 року — 41 290,32 грн.
Також судом досліджено довідку про нарахування та утримання грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2023 року по грудень 2023 року, відповідно до якої у графі «Винагорода додаткова 30 тисяч» за вересень 2023 року зазначено суму 305 817,20 грн.
У поданих письмових поясненнях відповідач зазначив, що інформація про нарахування додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн пропорційно дням стаціонарного лікування відображалась у графі «Винагорода додаткова 30 тисяч» у зв`язку з технічною відсутністю окремої графи для відображення відповідного виду виплати
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо позовної вимоги нарахувати та виплатити додаткової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманням поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно із Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
При цьому, 01.04.2022 до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Так, додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Разом з тим, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Ключовим питанням у даному спорі є встановлення наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а також перевірка факту нарахування та виплати такої винагороди за періоди з 24.03.2022 по 05.04.2022, з 06.04.2022 по 15.04.2022, з 19.04.2022 по 13.05.2022, з 23.05.2022 по 10.06.2022, з 15.07.2022 по 21.07.2022 та з 06.02.2023 по 20.02.2023.
Щодо періоду з 24.03.2022 по 05.04.2022.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Головному військово-медичному клінічному центрі у період з 24.03.2022 по 05.04.2022 у зв`язку з пораненням, отриманим 23.03.2022 під час захисту Батьківщини.
Разом з тим, з наданих відповідачем доказів вбачається, що за зазначений період позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду. 
Зокрема, відповідачем надано довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до яких на рахунок позивача було зараховано 29 285,22 грн, 2 224,19 грн та 8 896,78 грн. Відповідач пояснив, що вказані суми є виплатою додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 24.03.2022 по 05.04.2022. Зазначені відомості кореспондуються з довідкою про нарахування та утримання грошового забезпечення, у якій за жовтень 2022 року відображено суму 59 731,19 грн, а за грудень 2022 року 41 290,32 грн у графі «Винагорода додаткова 30 тисяч».
Суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за зазначений період лікування, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.
Щодо періоду з 06.04.2022 по 15.04.2022.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» у період з 06.04.2022 по 15.04.2022. 
Проведене лікування було пов`язане з наслідками поранення, отриманого 23.03.2022 під час захисту Батьківщини.
Із наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541 та довідки-розрахунку вбачається, що за цей період позивачу нараховано додаткову винагороду у сумі 23 333,33 грн. 
Факт виплати відповідних коштів підтверджується наданими відповідачем платіжними документами.
Суд дійшов висновку, що право позивача на отримання додаткової винагороди за зазначений період було реалізовано відповідачем, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Щодо періоду з 19.04.2022 по 13.05.2022.
Позивач проходив курс реабілітації у КП «Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади» у період з 19.04.2022 по 13.05.2022 у зв`язку з наслідками поранення, отриманого під час захисту Батьківщини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541 цей період включено до переліку періодів, за які підлягала виплаті додаткова винагорода. З довідки-розрахунку вбачається, що за зазначений період нараховано 57 354,84 грн.
Таким чином, відповідачем здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди за вказаний період, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Щодо періоду з 23.05.2022 по 10.06.2022.
Так, як було встановлено вище, у період з 23.05.2022 по 10.06.2022 ОСОБА_1 проходив курс реабілітації у КП «Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади». Медичні документи підтверджують, що лікування було пов`язане з наслідками поранення від 23.03.2022.
З наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541 та довідки-розрахунку вбачається, що за цей період позивачу нараховано додаткову винагороду у сумі 43 655,91 грн.
Суд дійшов висновку, що відповідачем виконано обов`язок щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за зазначений період, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.
Щодо періоду з 15.07.2022 по 21.07.2022.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з 15.07.2022 по 21.07.2022. У медичних документах зазначено наслідки мінно-вибухової травми та черепно-мозкової травми від 23.03.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541 зазначений період включено до переліку періодів, за які підлягала виплаті додаткова винагорода. 
З довідки-розрахунку вбачається, що за цей період позивачу нараховано 15 806,45 грн.
Суд дійшов висновку, що додаткова винагорода за вказаний період була нарахована та виплачена позивачу, тому підстав для задоволення позову в цій частині немає.
Щодо періоду з 06.02.2023 по 20.02.2023.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» у період з 06.02.2023 по 20.02.2023.
Після проходження зазначеного лікування ОСОБА_1 проведено медичні огляди ВЛК, за результатами яких встановлено стан після артроскопії та артроскопічної резекції меніску, а також підтверджено зв`язок отриманих ушкоджень із пораненням від 23.03.2022, що пов`язане із захистом Батьківщини. Такі обставини підтверджуються довідками ВЛК від 22.03.2023 №5504, від 25.04.2023 №773 та від 30.05.2023 №1057.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що стаціонарне лікування позивача у період з 06.02.2023 по 20.02.2023 було зумовлене наслідками поранення, отриманого під час захисту Батьківщини.
Суд також виходить з того, що для набуття права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, достатньо встановлення двох обставин: отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Як встановлено судом, зазначені умови у даному випадку наявні та підтверджені належними доказами.
Водночас зазначений період відсутній у наказі командира військової частини НОМЕР_5 від 20.09.2023 №541. Матеріали справи також не містять доказів нарахування або виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 06.02.2023 по 20.02.2023.
Суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за зазначений період лікування, а тому бездіяльність відповідача в цій частині є протиправною. 
З огляду на це позовні вимоги підлягають задоволенню в частині періоду перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 06.02.2023 по 20.02.2023.
Висновки суду.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, а також проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими лише частково. 
Судом встановлено, що за періоди перебування позивача на лікуванні у 2022 році додаткова винагорода була нарахована та виплачена відповідачем, тоді як доказів нарахування та виплати додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 06.02.2023 по 20.02.2023 матеріали справи не містять. 
За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки згідно з положеннями п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. 
На підставі наведеного та керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд –

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 06 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період перебування на стаціонарному лікуванні з 06 лютого 2023 року по 20 лютого 2023 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум та обов`язкових платежів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.