Справа № 650/424/26
 
провадження № 2/650/1650/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
03 липня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – судді Сікори О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1478.
За умовами вказаного договору позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 26 100,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути позику до 05 січня 2022 року включно за визначеним у договорі графіком платежів.
Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти у встановлений строк не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З урахуванням основного боргу, трьох процентів річних та пені позивач просив стягнути з відповідача 33 056,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 грудня 2025 року становить 1 394 462,01 грн, з яких: 26 100,00 доларів США - основний борг, 3 091,24 доларів США - три проценти річних, 3 864,79 доларів США - пеня.
На судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач на судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи або про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подав.
З огляду на викладене, відповідно до статті 223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 05 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1478.
Відповідно до пункту 1 договору позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв 26 100,00 доларів США із зобов`язанням повернути грошові кошти до 05 січня 2022 року включно.
Відповідно до пункту 2 договору договір позики є укладеним з моменту його підписання, передання грошей від позикодавця до позичальника та нотаріального посвідчення. Сума позики прийнята у повному обсязі від позикодавця позичальником до підписання цього договору. Факт передачі грошей сторони підтвердили.
Відповідно до пункту 6 договору позика повертається позичальником готівкою або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позикодавця у гривні згідно з коригуванням шляхом використання офіційного курсу долара США до української гривні за офіційним курсом НБУ на дату здійснення платежу.
Відповідно до пункту 11 договору у разі повного або часткового невиконання цього договору в частині повернення позики або невиконання інших умов договору встановлюється штраф у розмірі 0,1% від суми усієї позики за кожний день прострочення або за кожне порушення умов договору.
Відповідно до пункту 11.1 договору у разі повного або часткового невиконання договору в частині повернення позики встановлюється пеня у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до свідоцтва, виданого 14 лютого 2022 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О., позивач 12 січня 2022 року передав відповідачу заяву про усунення порушення основного зобов`язання за договором позики від 05 жовтня 2021 року. У свідоцтві зазначено, що сума неповернутої позики становить 26 100,00 доларів США.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Письмова форма договору позики, враховуючи його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Оскільки договір позики нотаріально посвідчений, містить підтвердження сторін про передачу грошових коштів, а відповідач доказів повернення позики суду не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 26 100,00 доларів США.
Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та пені суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, позикодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця, позикодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення. Неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання, часткове виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем, позикодавцем.
Отже, з 24 лютого 2022 року позичальник за договором позики звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати пені та штрафу за прострочення виконання такого зобов`язання.
Аналогічний підхід викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22, де зазначено, що на договір позики поширюється дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також Верховний Суд виходив з того, що дія вказаної норми поширюється на кредитні та позикові боргові зобов`язання, а її правовим наслідком є звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, та від сплати неустойки, штрафу, пені за період з 24 лютого 2022 року.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що три проценти річних нараховані за період з 06 січня 2022 року до 17 грудня 2025 року у розмірі 3 091,24 доларів США.
Однак, з огляду на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, три проценти річних за статтею 625 ЦК України можуть бути нараховані лише за період до 23 лютого 2022 року включно.
За розрахунком суду, три проценти річних за період з 06 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року включно становлять:
26 100,00 доларів США ? 3% ? 49 днів / 365 днів = 105,12 доларів США.
Тому вимога про стягнення трьох процентів річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 105,12 доларів США. У решті цієї вимоги слід відмовити.
Щодо пені суд зазначає, що позивач просить стягнути пеню у розмірі 3 864,79 доларів США за період з 17 грудня 2024 року до 16 червня 2025 року.
Оскільки вся заявлена до стягнення пеня нарахована за період дії воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, вимога про її стягнення суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та задоволенню не підлягає.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:
26 100,00 доларів США - основний борг;
105,12 доларів США - три проценти річних.
Загалом до стягнення підлягає 26 205,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 грудня 2025 року 42,1848 грн за 1 долар США становить 1 105 457,75 грн.
В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 11 155,70 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29 грудня 2025 року.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив вимоги на суму 1 394 462,01 грн. Суд задовольняє позовні вимоги на суму 1 105 457,75 грн, що становить 79,27% від заявлених вимог.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 8 843,67 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, статтями 526, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики у розмірі 26 205,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 грудня 2025 року становить 1 105 457,75 грн, з яких:
26 100,00 доларів США - основний борг;
105,12 доларів США - три проценти річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 843,67 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
В іншій частині судові витрати у виді сплаченого судового збору покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя:           О.О. Сікора