Справа № 627/361/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючої судді Вовк Л.В.
з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,
учасники справи :
заявниця ОСОБА_1 ,
представник заявниці, адвокат Святець О.М.,
заінтересовані особи : ОСОБА_2 , служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Валківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України , Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області, 
представник заінтересованої особи, служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Божко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства , заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Валківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області,
у с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції заявниці та заперечень заінтересованих осіб.
У квітні 2025 року до суду звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Святець О.М., із заявою про встановлення факту батьківства , в якій просить встановити факт, що ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести зміни до актового запису про народження дитини № 09 від 02.07.2016, складеного виконавчим комітетом Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області про батька дитини ОСОБА_3 .
Заява мотивована тим ,що заявниця проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 2012 року по липень 2024 року . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дитина ОСОБА_4 . Відомості про батька дитини записані зі слів матері , відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан та ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання ОСОБА_3 загинув поблизу м.Курахове Донецької області. ОСОБА_3 за життя визнавав себе батьком дитини ОСОБА_5 , про те , у зв`язку зі смертю, не встиг оформити належним чином батьківство. ОСОБА_3 виконував батьківські обов`язки, забезпечував дитину матеріально, дбав про її духовний розвиток , називав дитину своєю дочкою . Встановлення факту батьківства , заявниці необхідно для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини , зокрема для отримання пенсії по втраті годувальника та оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 28.04.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, судове засідання призначено на 02.06.2025.
08.01.2025 представником заявниці заявлено клопотання про залучення заінтересованих осіб у справі.
Згідно ухвали суду від 15.07.2025 , до участі у справі залучені заінтересовані особи:  ІНФОРМАЦІЯ_5 , Міністерство оборони України, Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області.
08.08.2025 заінтересована особа Міністерство Оборони України , в особі представника ОСОБА_13., подано заперечення ( письмове пояснення) , в якій просить залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки вбачається спір про право .
28.08.2025 представник заявниці подав клопотання про допит свідків.
28.08.2025 від заявниці , в особі представника ОСОБА_6 , надійшло клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.
Ухвалою суду від 28.08.2025 по справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза , виконання якої доручено експертам Харківського НДЕКЦ МВС України, провадження у справі зупинено .
13.11.2025 до суду надійшло клопотання експерта.
17.11.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі .
12.01.2026 протокольною ухвалою експертиза знята з виконання .
Ухвалою суду від 12.01.2026 по справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза виконання якої доручено експертам Дніпровського обласного бюро судово-медичної експертизи , провадження у справі зупинено .
03.04.2026 до суду з Дніпровського обласного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта .
13.04.2026 ухвалою суду поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.04.2026.
У судовому засіданні представник заявниці та заявниця підтримали заяву , просять задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував. 
Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , Божко В.М., у судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином , про що свідчать довідки про доставку електронного документа (судової повістки про виклик).
Представник заінтересованої особи Валківського відділу ДРАЦСу у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду.
Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України до суду не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність , заперечує проти задоволення заяви та просить залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду. 
Представник Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність та вирішити справу на розсуд суду.
Фактичні обставини встановлені судом , та зміст спірних правовідносин .
Матеріалами справи встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з грудня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Від фактичних шлюбних відносин у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_4 .
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.07.2016 вбачається , що батьками ОСОБА_4 , є мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_7 (а.с.10).
Відомості про батька дитини ОСОБА_4 записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 27.03.2025 (а.с. 20-21).
З довідки виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 30.12.2024, ОСОБА_1 проживає разом з дочкою ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання. ( а.с. 16)
19.07.2024 ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ.
Довідка про причину смерті від 22.11.2024 свідчить про те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с.13)
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 повідомлена , що її цивільний чоловік, солдат ОСОБА_3 , при виконанні бойового завдання , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок штурмових дій противником . ( а.с.14)
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.11.2024 вбачається , що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 32 роки , у м. Курахове Донецької області .( а.с.15) 
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом у незареєстрованому шлюбі на протязі 10 років, вони вели спільне господарство , виховували дитину . ОСОБА_3 називав ОСОБА_10 своєю дочкою , любив дитину та відносився до неї як до рідної доньки , забезпечував матеріально . В липні 2024 року ОСОБА_3 мобілізували до лав ЗСУ. 
Норми права ,які застосував суд , та мотиви їх застосування. 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.
Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних юридичних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23).
З наведеного можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини (пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5).
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22).
Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти», заява № 62257/15, зазначено, що ДНК-тест це науковий метод для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
Обов`язок з доказування потрібно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з частинами першою третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Національні органи влади, дозволяючи або відхиляючи заяву (позов) про встановлення батьківства, користуються дискреційними повноваженнями, спрямованими на захист найкращих інтересів дитини та збалансування інтересів як дитини, так і передбачуваного біологічного батька, що не суперечить гарантіям, які містяться у статті 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Krisztian Barnabas Toth v. Hungary», № 48494/06, 12 лютого 2013 року, § 33).  
Згідно висновку експерта молекулярно-генетичного експертного дослідження ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи » №78-МГ від 27.03.2026 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_1 . Вірогідність того , що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_1 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб , що не мають родинних зв`язків , за результатом даної експертизи складає не менше 99,999999%. 
Суд вважає доведеним факт батьківства ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 . 
Даний висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2025 року у справі № 576/2871/23.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, який зареєстровано 14.01.2011 за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.
Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п. 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Ураховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про задоволення похідної вимоги заявниці щодо внесення змін до актового запису про народження дитини.
Посилання представника заінтересованої особи Міністерства Оборони України на той факт, що з вимог даної заяви вбачається спір про право, оскільки метою подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення є отримання ОСОБА_1 в наступному, як законною представницею своєї доньки ОСОБА_4 , права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , є безпідставним. 
Встановлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 не потребує в подальшому звернення до суду для вирішення спору про право. Доводи щодо наявності спору про право не грунтуються на законі.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства . 
Встановити факт,  що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису №09, складеного виконавчим комітетом Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області від 20.07.2016 , про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: в графі прізвище дитини змінити з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », у графі батько змінити відомості про батька з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_3  , громадянин України», інші відомості залишити без змін. 
Для внесення змін до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва про народження з урахуванням цих змін, копію рішення суду надіслати до Валківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) заявниці та заінтересованих осіб:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Охтирська, буд. №1, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002, код ЄДРПОУ 44080510;
Валківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса місцезнаходження: пр. Героїв Чорнобиля, буд. №2, м. Валки Богодухівського району Харківської області, 63002, код ЄДРПОУ 41403953;
ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; 
Міністерство Оборони України, адреса місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, буд. №6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022; 
Краснокутська державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження: вул. Миру, буд.№138, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, ЄДРПОУ 02893611.

Суддя Л.В.Вовк