П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33148/25	
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Дата і місце ухвалення: 05.01.2026 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі № 420/33148/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 12 серпня 2025 року №13167146/33311879 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 27 червня 2025 року:
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №6 від 27 червня 2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм чинного законодавства, що, на думку апелянта, призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставини, встановлені контролюючим органом під час розгляду поданих платником податків пояснень та документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній №6 від 27 червня 2025 року. 
На думку апелянта, наданий позивачем пакет документів не містив належного документального підтвердження придбання товарів та послуг, необхідних для виконання робіт з капітального ремонту, зокрема первинних документів щодо придбання товарів, договорів, накладних, товарно-транспортних накладних та розрахункових документів, що стало підставою для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.
Апелянт також вказував, що суд першої інстанції фактично не надав належної оцінки доводам контролюючого органу та безпідставно визнав протиправним рішення комісії регіонального рівня, прийняте відповідно до вимог Порядку №1165 та Порядку №520. 
Крім того, контролюючий орган зазначав, що під час вирішення спору суд повинен перевіряти правомірність рішення виходячи з тих документів та обставин, які були предметом розгляду комісії на момент його прийняття, а не на підставі додаткових документів, поданих вже під час судового розгляду справи.
З огляду на викладене, апелянт просив суд скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
У додаткових письмових поясненнях ТОВ «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» зазначило, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки разом із повідомленням про надання пояснень до контролюючого органу було подано значний обсяг первинних документів, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції, придбання матеріалів, виконання будівельних робіт, наявність необхідних трудових і матеріальних ресурсів та здійснення розрахунків із контрагентами. 
Позивач наголошував, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не містить конкретного переліку документів, яких, на думку контролюючого органу, не вистачало, а також будь-яких мотивів відхилення поданих пояснень і документів.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Особи, які беруть участь у справі, про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 124, 130 КАС України.
Під час судового засідання учасники справи надали пояснення по суті спору та не заперечували проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Враховуючи відсутність заперечень учасників справи, а також те, що всі необхідні для вирішення спору обставини з`ясовані та підтверджуються наявними у справі доказами, колегія суддів дійшла висновку про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» є юридичною особою, основним видом діяльності якої, серед іншого, є виконання спеціалізованих будівельних робіт, будівництво житлових і нежитлових будівель, будівництво доріг, трубопроводів, споруд електропостачання та інші будівельно-монтажні роботи. 
16 квітня 2025 року за результатами проведення процедури відкритих торгів між ТОВ «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» як підрядником та Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради як замовником укладено договір №7ІН про закупівлю підрядних робіт за державні кошти, предметом якого є виконання робіт з капітального ремонту пляжу для людей з інвалідністю між траверсами №6-Б та №7 другої черги протизсувних споруд у районі 11-ї станції Великого Фонтану в місті Одесі. Загальна вартість робіт за договором становила 18 200 000,00 грн, у тому числі ПДВ. 
З метою виконання зазначеного договору позивачем укладено договори підряду із субпідрядними організаціями та договори поставки (купівлі-продажу) будівельних матеріалів із низкою контрагентів, що підтверджується матеріалами справи. 
За результатами виконання робіт у червні 2025 року сторонами договору підписано акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 на загальну суму 11 679 409,03 грн, після чого 27 червня 2025 року позивачем складено податкову накладну №6 на зазначену суму та направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
За результатами автоматизованого моніторингу реєстрацію податкової накладної було зупинено, про що позивачу надіслано квитанцію із зазначенням відповідності операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення і копії документів, достатніх для прийняття рішення щодо її реєстрації. 
На виконання вимог контролюючого органу ТОВ «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» подало повідомлення з письмовими поясненнями та копіями первинних документів, однак рішенням Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 12 серпня 2025 року №13167146/33311879 у реєстрації податкової накладної №6 від 27 червня 2025 року відмовлено, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 12 серпня 2025 року №13167146/33311879 про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості індивідуального акта, оскільки не містить конкретних підстав його прийняття, не визначає, які саме подані позивачем документи складені з порушенням законодавства, яких саме документів не вистачало для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а також не містить мотивів відхилення наданих платником податків пояснень та первинних документів. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної містила лише загальний перелік документів, передбачений пунктом 5 Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, без конкретизації документів, необхідних саме для підтвердження спірної господарської операції, що позбавило позивача можливості чітко визначити обсяг документів, які контролюючий орган вважав необхідними для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. 
При цьому суд встановив, що позивач подав до контролюючого органу письмові пояснення та копії первинних документів, які підтверджують виконання робіт за договором підряду, складення актів виконаних робіт за формами КБ-2в і КБ-3, наявність договірних відносин із постачальниками та субпідрядниками, а також інші документи, достатні для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній. Водночас відповідач не навів належних мотивів, з яких такі документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. 
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області, наявність підстав для його скасування та, як похідну вимогу, про необхідність зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №6 від 27 червня 2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання на реєстрацію.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, чи є вони обґрунтованими, тобто прийнятими з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а також добросовісними, розсудливими, пропорційними та такими, що відповідають іншим критеріям, визначеним цією нормою.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на такого суб`єкта.
Спірні правовідносини у цій справі регулюються положеннями Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 (далі – Порядок №1165), Порядку прийняття рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі – Порядок №520), а також Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі – Порядок №1246).
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів (послуг) є дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбулася одна з подій, що настала раніше: дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку або дата відвантаження товарів чи оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, визначені законодавством.
Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної може бути зупинена у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
За змістом пунктів 10, 11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган надсилає платнику податку квитанцію, у якій зазначаються підстави такого зупинення, критерій ризиковості, якому відповідає господарська операція, а також пропозиція щодо надання пояснень і копій документів, необхідних для вирішення питання про реєстрацію податкової накладної.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання договору підряду, укладеного між ТОВ «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» та Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, позивач 27 червня 2025 року склав податкову накладну №6 та подав її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку з виникненням податкових зобов`язань відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.
Згідно з квитанцією про зупинення реєстрації податкової накладної її реєстрацію було зупинено у зв`язку з відповідністю господарської операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. При цьому контролюючий орган запропонував позивачу надати пояснення та копії документів для вирішення питання щодо її реєстрації.
Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що зазначена квитанція не містила конкретного переліку документів, які контролюючий орган вважав необхідними для підтвердження інформації, наведеної у податковій накладній, а також не конкретизувала обставин, що стали підставою для виникнення сумнівів щодо здійснення господарської операції. 
Фактично платнику податків було запропоновано надати пояснення та документи без визначення їх конкретного переліку і без зазначення обставин, які потребували документального підтвердження.
Як убачається з матеріалів справи, після отримання квитанції ТОВ «ЮГ-КУРОРТ-СЕРВІС» подало до контролюючого органу повідомлення з письмовими поясненнями та копіями первинних документів, зокрема договорами, додатковими угодами, актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідками за формою КБ-3, видатковими та товарно-транспортними накладними, банківськими документами, документами щодо придбання будівельних матеріалів, залучення субпідрядних організацій та іншими первинними документами, що підтверджують обставини господарської операції, відображеної у спірній податковій накладній.
Незважаючи на це, рішенням Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 12 серпня 2025 року №13167146/33311879 у реєстрації податкової накладної відмовлено з підстав ненадання платником податку копій документів або надання документів, складених чи оформлених із порушенням законодавства.
Колегія суддів зазначає, що наведене формулювання має загальний і шаблонний характер та не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості індивідуального акта.
Так, в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме документи Комісія визнала оформленими з порушенням законодавства, у чому полягають відповідні порушення, яким чином вони впливають на можливість реєстрації податкової накладної, а також чому подані позивачем пояснення та документи визнані недостатніми для прийняття рішення про її реєстрацію. 
Фактично контролюючий орган обмежився загальними посиланнями на недостатність або неналежність документів, не навівши конкретних та індивідуалізованих мотивів прийнятого рішення.
Водночас в апеляційній скарзі відповідач уже посилається на інші обставини, зазначаючи, що позивач не надав первинних документів, які підтверджують придбання товарів і послуг, необхідних для виконання робіт з капітального ремонту, зокрема договорів, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, розрахункових документів та інших документів.
Однак зазначені доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Так, на виконання ухвали суду апеляційної інстанції Головним управлінням ДПС в Одеській області надано перелік документів, які фактично були отримані та перебували у розпорядженні Комісії під час розгляду повідомлення позивача. 
Із цього переліку вбачається, що до Комісії було подано договори, додаткові угоди, видаткові та товарно-транспортні накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідки за формою КБ-3, банківські документи, документи щодо придбання будівельних матеріалів, документи про залучення субпідрядних організацій, ліцензія, штатний розпис та інші первинні документи, які безпосередньо стосуються господарської операції.
Отже, твердження апелянта про ненадання документів, необхідних для підтвердження господарської операції, спростовуються як матеріалами справи, так і інформацією, наданою самим контролюючим органом.
Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути покладені в основу оцінки правомірності оскаржуваного рішення, оскільки вони не були зазначені у рішенні Комісії від 12 серпня 2025 року №13167146/33311879 та фактично доповнюють його новими мотивами.
Судова перевірка правомірності індивідуального акта здійснюється виходячи з мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу його прийняття. 
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний викласти всі фактичні та правові підстави свого рішення під час його ухвалення, а не доповнювати їх новими аргументами у процесі судового розгляду.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо ненадання позивачем повного пакета документів відповідно до пункту 5 Порядку №520.
Пунктом 5 Порядку №520 визначено орієнтовний перелік документів, які можуть подаватися платником податків для підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній. Водночас необхідність подання конкретних документів визначається характером господарської операції та підставами зупинення реєстрації податкової накладної. 
Отже, саме контролюючий орган повинен у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чітко визначити, які документи необхідно подати платнику податків для підтвердження відповідної господарської операції.
Проте у цій справі ні у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, ні в оскаржуваному рішенні відповідач не конкретизував, які саме документи необхідно було подати позивачу, а також не довів, яких саме документів, на його думку, не вистачало і з яких підстав подані документи не підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №360/2460/20, відповідно до якої можливість надання платником податків необхідних документів безпосередньо залежить від чіткого визначення контролюючим органом критерію ризиковості та конкретного переліку документів, необхідних для вирішення питання щодо реєстрації податкової накладної.
Крім того, у постанові від 10 квітня 2020 року у справі №819/330/18 Верховний Суд зазначив, що рішення про відмову у реєстрації податкової накладної повинно містити конкретні мотиви його прийняття та не може обмежуватися загальними формулюваннями щодо недостатності або неналежності документів.
Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про непідтвердження поданими документами реальності господарської операції. 
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20, під час вирішення питання про реєстрацію податкової накладної контролюючий орган не здійснює повний аналіз господарської операції щодо її реальності, оскільки така оцінка може бути надана лише за результатами проведення податкової перевірки. Предметом розгляду цієї справи є виключно правомірність рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, а не встановлення реальності господарських відносин між позивачем та його контрагентами.
Безпідставними є також доводи апелянта про те, що суд першої інстанції врахував документи, які не були предметом розгляду Комісії регіонального рівня, та вийшов за межі перевірки правомірності оскаржуваного рішення. 
Відповідно до статей 72, 73 та 90 КАС України адміністративний суд досліджує всі належні, допустимі та достовірні докази, подані учасниками справи, необхідні для повного й всебічного встановлення обставин справи. 
Дослідження судом доказів, поданих під час судового розгляду, саме по собі не свідчить про підміну функцій контролюючого органу. 
До того ж, як встановлено судом апеляційної інстанції, значна частина документів, на ненадання яких посилається апелянт, фактично перебувала у розпорядженні Комісії ще до прийняття спірного рішення, що остаточно спростовує відповідні доводи апеляційної скарги. 
Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області від 12 серпня 2025 року №13167146/33311879 не містить належного обґрунтування причин відмови у реєстрації податкової накладної №6 від 27 червня 2025 року, не містить мотивів відхилення поданих позивачем пояснень та документів, не дає можливості встановити фактичні й правові підстави його прийняття, а тому не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості індивідуального акта суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам обґрунтованості та вмотивованості, а відтак про його протиправність і необхідність скасування.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну №6 від 27 червня 2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її первинного подання на реєстрацію.
Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна, реєстрацію якої було зупинено, підлягає реєстрації, зокрема у день набрання законної сили рішенням суду про її реєстрацію.
Оскільки судом встановлено протиправність рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, після набрання законної сили цим судовим рішенням у Державної податкової служби України відсутні дискреційні повноваження щодо вирішення питання про її реєстрацію, а тому покладення на відповідача обов`язку зареєструвати податкову накладну є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з наданою судом оцінкою встановлених обставин справи, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ухвалене на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами, із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідає вимогам статті 242 КАС України.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі № 420/33148/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук