ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/7053/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 280/7053/25 (суддя Сіпака А.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач) щодо ненарахування у період з 07.05.2024 року по 17.03.2025 року та невиплати у повному обсязі в подальшому ОСОБА_1 , належної додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі, належну додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у період з 07.05.2024 року по 17.03.2025 року відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач у спірному періоді протиправно не здійснював нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн, відповідно до Постанови КМУ №168. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року позовні вимоги позивача були задоволені частково. Так, суд:
- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі з розрахунку 100 000 гривень за період з 29.08.2024 по 31.08.2024, за вересень 2024 по листопад 2024 року та з 01.12.2024 по 24.01.2025 року, пропорційно часу проходження безперервного стаціонарного лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі з розрахунку 100 000 гривень за період з 29.08.2024 по 31.08.2024, за вересень 2024 по листопад 2024 року та з 01.12.2024 по 24.01.2025 пропорційно часу проходження безперервного стаціонарного лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. 
З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, неналежну оцінку доказів, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не надано належної оцінки тим обставинам, що в порушення вимог Постанови КМУ №168, ОСОБА_1 неотримав у повному обсязі передбачену йому додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я після тяжкого поранення у період з 07.05.2024 року по 17.03.2025 року. Так, як повідомлялося суду, 07.05.2024 року ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини, останній отримав такі травми: МВТ. Травматична ампутація правої нижньої кінцівки на рівні н /3 гомілки. Після отриманих травм ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у: військовій частині НОМЕР_2 ; КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР; військовій частині НОМЕР_3 ; ДКП «Дніпропетровське експериментальне протезно-ортопедичне підприємство»; КНП «Міська лікарня №4» ЗМР. Крім того, у періодах між госпіталізаціями, ОСОБА_1 проводилися військово-лікарські експертизи, його поранення класифіковане як тяжке, пов`язане із захистом Батьківщини.
Судом першої інстанції не було надано належної оцінки виплаченим сумам позивачу у щомісячному розрізі, які відображені у виписках з банківського рахунку позивача. Так, суд першої інстанції дійшов до висновку лише про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі з розрахунку 100 000 гривень за період з 29.08.2024 по 31.08.2024, за вересень 2024 по листопад 2024 року та з 01.12.2024 по 24.01.2025 року, проте, виходячи з наявних виписок з банківського рахунку позивача, відповідач протягом усього періоду починаючи з 07.05.2024 року по 17.03.2025 року частково нараховував та виплачував або взагалі не виплачував додаткову грошову винагороду до щомісячного грошового забезпечення. Позивач самостійно вирахував, що у період з 07.05.2024 року по 17.03.2025 року, відповідач недоплатив позивачу додаткову грошову винагороду на загальну суму 591 242,18 грн.. У період з квітня 2025 року по липень 2025 року (включно), відповідач нарахував та виплатив позивачу грошові кошти у розмірі 451 561,99 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача та розрахунком. Проте, позивачу не було виплачено додаткову грошову винагороду на суму 139 680,19 грн. (591 242,18 – 451 561,99), на що не звернув увагу суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги позивача.
Відповідач своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .
Судом встановлено, що згідно з довідкою про обставини травми від 02.07.2024 № 546/2024 солдат ОСОБА_1 07.05.2024 отримав травматичну ампутацію нижньої кінцівки на рівні н/3 гомілки. При виконанні бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , внаслідок потрапляння на ворожу міну; при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, участі у заходах з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації на території Запорізької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Погіршення стану здоров`я не пов`язано з: алкогольним чи наркотичним сп`янінням, вживанням токсичних та отруйних речовин; станом зброї, устаткування; інструментів та матеріалів, транспортних засобів, які належать військовій частині або використовуються нею; навмисним заподіянням військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю. Підстава: Бойове розпорядження командира НОМЕР_5 броп від 01.05.2024 № 1705ДСК. Рішення командира 15 броп від 02.07.2024.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 06.07.2024 № 1043, солдат ОСОБА_1 отримав травму, пов`язану з захистом Батьківщини. (довідка про обставини поранення видана командиром в/ч від 02.07.2024 № 546/2024). Поранення тяжкого ступеня.
Відповідно до свідоцтва про хворобу в№660/С, позивач перебував на стаціонарному обстежені та лікуванні у період з 07.05.2024 - 08.05.2024 військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), у період з 08.05.2024-09.05.2024 КНП “Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги” ДМР (м. Дніпро). У період з 10.05.2024-06.07.2024 військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), у період з 07.08.2024 - 27.02.2025 - ДКП “Дніпропетровське експериментальне протезно-ортопедичне підприємство” (м. Дніпро), у період з 27.02.2025 – 17.03.2025 КНП “Міська лікарня №4” ЗМР (м. Запоріжжя). 06 липня 2024 року у військовій частині НОМЕР_3 проведено ВЛК надано відпустку для лікування після поранення на тридцять календарних днів.
Вважаючи, що відповідач вчиняє протиправну бездіяльність щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 у розмірі, виходячи зі 100 000грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, щодо невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. за період з 07.05.2024 року по 17.03.2025 року пропорційно безпосередній участі у бойових діях та щодо невиплати в повному обсязі грошового забезпечення в період перебування у розпорядженні командира, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. за період перебування на стаціонарному лікування, у зв`язку із отриманням травми тяжкого ступеню. В той же час, відповідачем у повному обсязі не нарахована та не виплачена позивачу додаткова винагорода, збільшена до 100000 гривень, за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 29.08.2024 по 31.08.2024, за вересень 2024 по листопад 2024 року та з 01.12.2024 по 24.01.2025.
При цьому, суд встановив, що позивачем отримувалася додаткова винагорода за періоди: з 01.08.2024 по 28.08.2024, з 25.01.2025 по 31.01.2025, з 01.02.2025 по 28.02.2025 та з 01.03.2025 по 17.03.2025.
Колегія суддів, переглядаючи справу та законність судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, Міністром оборони України телеграмою від 25.03.2022 № 248/1298 доведено до відома Першому заступнику, заступникам Міністра оборони України, Державному секретарю Міністерства оборони України, Головнокомандувачу Збройних Сил України, начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, командиру військової частини, голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачам видів (родів військ, сил) Збройних Сил України/керівникам структурних-підрозділів апарату Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, командирам (начальникам) військових частин, установ, вимогу про те, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100 000,00грн. або 30000,00грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам військових частин (пункт 5). У період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмір 100000,00грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (пункт 8).
23.06.2022, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022р. №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За змістом пункту 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також, включати військовослужбовців, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
У довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травма, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 грн. за час цієї відпустки.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 внесено зміни до “Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок № 260 новим розділом «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: ….у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
З аналізу норм Постанови КМУ № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок такого поранення або перебування у відпустці у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується у розмірі 100 000 гривень винагорода. 
Судом встановлено, що 07.05.2024 позивач отримав травматичну ампутацію нижньої кінцівки на рівні н/3 гомілки. При виконанні бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , внаслідок потрапляння на ворожу міну; при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, участі у заходах з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації на території Запорізької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України
Травму одержав, не перебуваючи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.
Через отримані травми позивач перебував на стаціонарному на стаціонарному обстежені та лікуванні у період з 07.05.2024 - 08.05.2024 військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), у період з 08.05.2024-09.05.2024 КНП “Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги” ДМР (м. Дніпро). У період з 10.05.2024-06.07.2024 військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), у період з 07.08.2024 - 27.02.2025 - ДКП “Дніпропетровське експериментальне протезно-ортопедичне підприємство” (м. Дніпро), у період з 27.02.2025 - 17.03.2025 КНП “Міська лікарня №4” ЗМР (м. Запоріжжя). 06 липня 2024 року у військовій частині НОМЕР_3 проведено ВЛК надано відпустку для лікування після поранення на тридцять календарних днів.
Отже, є правильними висновки суду, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 грн. винагороди, пропорційно часу проходження безперервного стаціонарного лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та під час перебуваненя у відпустці для лікування після поранення.
Відповідно до наявних в матеріалах справи витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану, позивачем було отримано додаткову винагороду за період з 01.08.2024 по 28.08.2024, з 25.01.2025 по 31.01.2025, з 01.02.2025 по 28.02.2025 та з 01.03.2025 по 17.03.2025. 
В той же час, відповідачем у повному обсязі не нарахована та не виплачена позивачу додаткова винагорода, збільшена до 100 000 гривень, за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 29.08.2024 по 31.08.2024, за вересень 2024 по листопад 2024 року та з 01.12.2024 по 24.01.2025рр. 
Отже, судом обґрунтовано задоволено частково позовні вимоги позивача, що стосуються періодів, у які протиправно не нараховувалася та не виплачувалася додаткова винагорода позивачу.
Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі, колегія суддів звертає увагу, що судом приймалося рішення в межах заявлених позовних вимог, суд не визначав конкретні суми, які підлягали виплаті позивачу, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а встановив період, у який і мала бути нарахована та виплачена додаткова винагорода згідно постанови КМУ №168. При цьому, позовні вимоги були заявлені в конкретних часових проміжках, яким суд і навадав оцінку.
Доводи скаржника зводяться до того, що відповідач здійснив виплату йому сум додаткової винагороди у періоді з квітня 2025 року по липень 2025 року у розмірі 451 561,99 грн., проте позивач вважає, що винагорода виплачена йому не в тому розмірі, який він розрахував. Колегія суддів звертає увагу, що незгода позивача із нарахованими та виплаченими сумами винагороди, в тому числі і на виконання рішення суду, що оскаржив позивач, має вирішуватися у іншому порядку, а не шляхом оскарження рішення суду, що прийнято з урахуванням предмету спору та в межах заявлених позивачем позовних вимог. 
Колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції порушень процесуальних норм чи норм матеріального права. Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують. Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
За результатами апеляційного перегляду справи розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 280/7053/25 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак