Справа № 183/6700/26
№ 1-кп/183/2080/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 12026042350000367 стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Губиниха Новомосковського (нині Самарівського) району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого керівником і засновником «Селянського фермерського господарства ОСОБА_8 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:

13 березня 2026 року о 12 годині 30 хвилин водій ОСОБА_8 рухався за кермом технічно справного автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_8 , в світлий час доби, по проїзній частині дороги вулиці Українська з боку вулиці Жовтнева в напрямку вулиці Польова у селищі Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, проїзна частина якої має по одній смузі для руху в кожному напрямку.
У вищевказаний час, тобто 13 березня 2026 року о 13 годині 20 хвилин по проїзній частині дороги вулиці Українська з боку вулиці Польова в напрямку вулиці Жовтнева у с-щі Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області рухався мотоцикл «Lifan sr 220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Надалі, водій ОСОБА_9 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, маючи необмежену оглядовість та об`єктивну можливість виявити мотоцикл «Lifan sr 220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_5 , який рухається по проїзній частині вул. Українська у с-щі Губиниха Самарівського району, Дніпропетровської області у зустрічному напрямку, не врахував дорожню обстановку, після повної зупинки автомобіля та відновив свій рух виконуючи маневр повороту ліворуч в напрямку продуктового магазину «Окраїна», при цьому не надавши перевагу у русі мотоциклу «Lifan sr 220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в результаті чого допустив зіткнення передньою правою частиною кузова автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 з передньою частиною кузова мотоциклу «Lifan sr 220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на смузі руху останнього.
Своїми діями водій автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 10.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; 
п. 2.3. б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1.: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.».
Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої неповнолітній водій мотоциклу «Lifan sr 220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у виді: відкритого перелому діафізів / тіла / правих великогомілкової та малогомілкової кісток гомілки у середній третині, зі зміщенням уламків, двох забитих ран на правій гомілці у середній третині, забитої рани в області правого колінного суглоба, закритого перелому лівої променевої кістки в типовому місці / область зап`ястка /, зі зміщенням уламків, що у своїй сукупності, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечного для життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин. Добровільно відшкодував потерпілому усі витрати, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, одночасно зазначивши, що обвинувачений повністю відшкодував завдані йому збитки, тому претензій ані матеріального, ані морального характеру до нього не має. Вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а також без позбавлення його права керування транспортири засобами.
Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 – його матір ОСОБА_6 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Також додала, що обвинувачений повністю відшкодував їм завдані збитки, тому претензій ані матеріального, ані морального характеру до нього не мають. Вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а також без позбавлення права керування транспортири засобами.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_8 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та його законного представника, а також дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяно потерпілому тяжке тілесне ушкодження, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто проти безпеки руху та експлуатації транспорту, де його додатковим обов`язковим об`єктом є життя та здоров`я особи, а відтак одного з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень, в результаті вчинення якого неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Суд звертає увагу також на положення ст. 12 КК України, згідно з якими вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.
Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання  ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Суд бере до уваги необережну форму вини ОСОБА_8 , а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, за місцем мешкання характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, повністю відшкодував спричинену потерпілому шкоду, а також те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений та є керівником і засновником «Селянського фермерського господарства ОСОБА_8 ».
Тому, з урахуванням особливостей цього кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також відсутності обставин, які обтяжують його, враховуючи думку неповнолітнього потерпілого та його законного представника, які в судовому засіданні просили призначити обвинуваченому не суворе покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти ОСОБА_8 права керування транспортними засобами, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк на рівні мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Крім цього, з урахуванням обставин даного кримінального провадження, думки потерпілого та його законного представника, а також те, що керування обвинуваченим транспортним засобом є необхідним для забезпечення ним роботи його сільськогосподарського підприємства та у зв`язку з тим, що його робота безпосередньо пов`язана з необхідністю керування сільськогосподарською технікою, яка використовується для посіву та збору врожаю, та враховуючи, що позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до зупинки діяльності господарства, що є негативним чинником для загального економічного розвитку в умовах воєнного стану, суд вважає за недоцільне призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде відповідати як його правам та інтересам, так і економічним інтересам його селянського фермерського господарства та його впливу на загальний економічний розвиток в цілому.
Саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням без позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_8  покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Накладений арешт на підставі ухвал слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2026 року на мотоцикл «LifanSR220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , та автомобіль «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , необхідно скасувати.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 22 142,56 грн. (висновки експерта за результатами проведення: інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/104-26/14940-ІТ від 12.05.2026 року у сумі 7701,76 грн.; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/104-26/14938-ІТ від 11.05.2026 року у сумі 3850,88 грн.; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/104-26/14941-ІТ від 12.05.2026 року у сумі 5776,32 грн.; судової авто технічної експертизи № СЕ-19/104-26/18092-ІТ у сумі 4813,60 грн.).
Запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовувався.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_8  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2026 року на мотоцикл «LifanSR220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , та автомобіль «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 – скасувати.
Речові докази:
- мотоцикл «LifanSR220», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_5 належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до гарантійної розписки повернуто останній – залишити за належністю його власнику;
- автомобіль «Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , та який відповідно до гарантійної розписки повернуто останньому – залишити за належністю його власнику;
- медичну карту стаціонарного хворого № 2757 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку повернуто до Комунального підприємства «Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, 238 – вважати повернутою за належністю;
- засвідчені належним чином копії медичної карти стаціонарного хворого № 2757 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з  ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 22 142 гривні 56 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       ОСОБА_1