Справа № 336/4162/25
Пр. 2/336/208/2026 
24.06.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року        м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Коваль О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі, в режимі відеоконференцзв?язку, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №336/4162/25 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
за участі представниці позивача адвоката Іваницьких Ю.В., -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю Мєшнік К.І. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 30.04.2025 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 30.04.2024 у сумі 30 899,16 гривень, яка наявна станом на 08.01.2025, а саме, заборгованість за тілом кредиту у сумі 25 506,31 гривень, за пенею у сумі 5 392,85 гривень.
За змістом позову, відповідно до п.2.1 п.2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/ або мобільного додатка. Згідно з п. 5.3 Розділу І Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом. На виконання 2.1, 2.4, 2.5. п.2 Розділу ІІ Умов клієнту видається платіжна картка, яка активується ним у мобільному додатку шляхом додавання інформації з картки та з авторизацією за допомогою номеру телефону. Підписанням анкети-заяви сторони засвідчують укладання договору, який відповідно до ст. 628 ЦК України є змішаним, містить елементи договору банківського рахунка, про споживчий кредит (п.2.3 Розділу І Умов). Датою укладання договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнту не активованою, активація здійснюється в мобільному додатку після ідентифікації клієнта. Кредитний ліміт є поновлювальним, може бути використаний для отримання готівкових коштів, здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари та послуги в межах кредитного ліміту (5.5 Розділу ІІ Умов).
Позивач зазначає, що на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Крім того, клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та у термін, зазначений в мобільному додатку, в іншому випадку нараховується штраф (п.5.9,5.11. Розділу ІІ). 
Згідно з тарифами, пільговий період за карткою діє до 62 днів з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, за умови її погашення в повному обсязі, пільгова відсоткова ставка становить 0,00001% річних, базова відсоткова ставка – 3,1%, нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості, у випадку прострочення заборгованості процентна ставка збільшена до 6,2% на місяць.
Як вказано у позовній заяві, п.5.15-5.19 Розділу ІІ Умов визначено відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання клієнтом за договором. Зокрема, у разі порушення строків сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, вся заборгованість за кредитом вважається простроченою, на її залишок нараховується штраф згідно з тарифами, але не більше 50% від суми одержаного кредиту. Про істотне порушення умов договору, всі необхідні строки та умови користування клієнту надсилається повідомлення у мобільному додатку. У випадку, якщо істотне порушення зобов`язань не буде усунуто у строк до 120 календарних днів, Банк за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне погашення заборгованості, а також штрафних санкцій.
Позивач додатково зауважує, що згідно з п.5.22 п.5 Розділу ІІ Умов, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, Банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості та спрямувати цей ліміт на погашення вказаного платежу, відсотків та неустойки за прострочені платежі.
Так, 30.04.2024, як видно з позовної заяви, відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, підписавши анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, встановивши мобільний застосунок monobank, отримав розрахункову картку НОМЕР_1 . Вказана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позивач вказує, що, підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку та зобов`язується виконувати його. Відповідно до змісту анкети, все листування ведеться через мобільний додаток або інші дистанційні канали. Відповідачу встановлено кредитний ліміт на отриману платіжну картку, що становить 20 000,00 гривень.
Позивач стверджує, що виконав всі взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, надавши можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах договору та в межах кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, не сплатив щомісячні мінімальні платежі, станом на 27.12.2024 відповідачем допущено істотне порушення умов договору, про що повідомлено позичальника. Сума та терміни сплати щомісячного мінімального платежу повідомляється клієнтам банку у мобільному додатку.
Оскільки відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, згідно з п.5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу» 26.01.2025, що відображено у наданому розрахунку та виписках з рахунка, тому з підстав, передбачених ст. 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач, скориставшись своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, просить задовольнити позов у вказаній сумі, до якої входить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що існує станом на 08.01.2025, а також за пенею.
Ухвалою судді Приходько В.А. 06.05.2025 прийнято позовну заяву до провадження судді. Постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визначено й 5-тиденний строк для подання відповіді на відзив стороною позивача.
25.08.2025 справа відповідно до протокола повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана в провадження судді Вайнраух Л.А. Ухвалою судді від 22.09.2025 постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.
Судом встановлено, що 19.05.2025 відповідач отримав позовну заяву з додатками, а також вказану вище ухвалу судді Приходько В.А., таким чином своєчасно, а саме 03.06.2026 представник відповідача адвокат Якушев Р,С. подав відзив на позовну заяву, за змістом якого він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки з боку банку позивачем не подано достатніх доказів на підтвердження предмету та підстав позову, сума заборгованості є підставною та необґрунтованою. 
За змістом відзиву існування правовідносин між сторонами у справі стороною відповідача визнається. Так, ОСОБА_1 не спростовує факту підписання анкети-заяви та отримання платіжної картки.
Поряд з цим, відповідно до тверджень сторони відповідача, 06.05.2024 ОСОБА_1 став жертвою шахрайських дій, про що письмово повідомляв позивача, а також подавав заяву про вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Так, 06.05.2024 на мобільний телефон відповідача зателефонував чоловік, який представився як представник Приватбанку, повідомив про втручання в особистий кабінет відповідача. Спочатку ОСОБА_1 відмовився спілкуватись, проте наступний дзвінок одразу надійшов від представника служби безпеки банку, який підтверди, що представник Приватбанку дійсно телефонував та знову телефонуватиме, з ним слід поспілкуватись. Чоловік, який зателефонував, повідомив, що у застосунку «Вайбер» надійшле фотокартку шахрая, який вже перебуває в розшуку. Менеджеру були відомі всі суми коштів на картковому рахунку відповідача, на чому наголосив представник у відзиві. В процесі розмови співрозмовник ставив питання, надсилав код, а також повідомив, що для збереження коштів їх потрібно надіслати на банківський рахунок частинами, потім ці суми повернуться. Так, кошти з банківських рахунків дійсно були перераховані, але не повернулись. Після розмови чоловік переключив дзвінок й на менеджера Універсалбанку, тобто розмова велась вже з іншою особою, невідомою ОСОБА_1 . Вказана особа також повідомила, що гроші будуть списані з рахунку, а згодом повернуться, тому відповідач має бути на зв?язку. Він просив не класти слухавку. Увечері відповідач повідомив про шахрайські дії, вчинені стосовно нього на гарячу лінію банків, вказаних вище, адже кошти на рахунок не повернулись, після чого звернувся до поліції із відповідною заявою про вчинення злочину. Проте, ОСОБА_1 не отримав відповіді на заяву, скеровану на адресу позивача 20.05.2024, на чому кремо наголошено у відзиві. В подальшому, 22.11.2024 він направив повторну заяву про проведення службового розслідування, яка залишена без реагування.
Окремо у відзиві наголошено на відсутності повного договору, укладеного між сторонами у справі, тобто, відповідний факт стороною позивача не підтверджений. Крім того, розмір встановленого кредитного ліміту є меншим ніж розмір заборгованості за тілом кредиту. Розмір встановленого ліміту, як вказано у відзиві, в належний спосіб не підтверджено. Оскільки прострочення повернення кредиту відбулось не з вини відповідача, сторона відповідача не погоджується й з нарахованою пенею, проти стягнення якої заперечує. На переконання сторони відповідача не є допустимими доказами ані роздруківка умов з сайту позивача, ані паспорт споживчого кредиту, що не містить дати підписання. Враховуючи порушення приписів норм ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування», представник відповідача вказує на неможливості застосування до правовідносин, які склались між сторонами, приписів ст.634 ЦК України (щодо договору приєднання), адже конкретні, визначені умови не доведені до відома сторони відповідача. У відзиві також висловлені заперечення з приводу того, що до відома ОСОБА_1 доведено розмір зобов?язань перед зверенням до суду. Докази, надані позивачем, в належний спосіб не засвідчені, що порушує загальні засади щодо доказування у цивільному процесі, відповідно, є неналежними.
29.07.2025, без дотримання строку на подання даної заяви по суті справи, визначеного первісною ухвалою суду, до матеріалів справи надійшла відповідь на відзив за підписом представника позивача адвокатки Іваницьких Ю.В. за допомогою системи «Електронний суд». У відповіді на відзив, до якої долучено низку доказів, в жодний спосіб не обґрунтовано порушення строку, визначеного судом, що встановлено на стадії ухвалення рішення суду.
Згідно з приписами ст.121-127 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Так, враховуючи зміст ухвали суду від 06.05.2025 (щодо встановлення строків на подання відповіді на відзив), відсутність заяви про поновлення пропущеного строку, а також належного мотивування пропуску встановленого судом строку, беручи до уваги значний пропуск процесуального строку суд не приймає дану відповідь на відзив до розгляду разом із поданими стороною позивача доказами та не враховує висловлені у вказаній заяві по суті спору доводи під час ухвалення рішення суду.
Інших заяв по суті справи та клопотань (крім вкладення розгляду справи та долучення доказів стороною відповідача, які не були в наявності станом на час подання відзиву) до матеріалів справи не надходило.
Представник позивача адвокат Іваницьких Ю.В. в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Якушев Р.С. відповідно до клопотання, поданого 20.01.2026, просить розглядати справу за його відсутності, враховуючи розірвання АБ «Стратегія» договору про надання правничої допомоги, укладеного із відповідачем.
Відповідач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, викликався до суду шляхом надіслання судових повісток засобами смс-інформування за допомогою системи діловодства суду. 
05.06.2026 надійшла заява відповідача про відкладення судового засідання, оскільки у вівторок з 12-00 до 16-00 години, як видно з консультативного висновку від 04.06.2026 у ТОВ «»Нефроцентр» в м.Запоріжжі відповідач отримує безоплатне лікування методом програмного гемодіалізу - 3 рази на тиждень, по 4 години – по вівторкам, четвергам та суботам. 
Суд, беручи до уваги час призначення судового засідання (11-00 година), подання стороною відповідача відзиву та, згодом, 20.06.2025 додаткових доказів, час провадження справи в суді, а також думку сторони позивача, вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , про що постановлено відповідну ухвалу, що відображено в протоколі судового засідання (без виходу суду до нарадчої кімнати).
Так, підстав для відкладення судового розгляду та оголошення в ньому перерви судом не встановлено із урахуванням положень ст.223, 240 ЦПК України. Суд окремо наголошує, що сторони обізнані із провадженням справи в суді, мали достатній час для подання заяв по суті справи, висловивши свої доводи та заперечення, реалізувавши інші процесуальні права. 
За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.
За матеріалами справи, Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Так, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол №7-2021 від 21.12.2021) тип банку змінено на приватне акціонерне товариство та здійснено перейменування юридичної особи на Акціонерне товариство «Універсал Банк». Копія засвідченого витягу загальних положень статуту та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Універсал Банк» міститься у матеріалах справи.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 відповідно до анкети-заяви від 30.04.2024 підписано договір про надання банківських послуг. Згідно з цією анкетою-заявою, відповідач просить відкрити поточний рахунок на його ім`я, підтверджує отримання платіжної картки «Monobank» та просить встановити кредитний ліміт на ній на суму, вказану у мобільному застосунку. Погоджується, підписавши анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, що ця заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, підтверджує ознайомлення із ними, а також, зобов`язується виконувати договір. 
Враховуючи зміст анкети-заяви, - у ній наведені дані про відкритий ключ, який прирівнюється до підпису на документах на паперових носіях, що в належний спосіб не спростовано стороною відповідача, крім того, враховуючи відстуність заперечень з цього приводу сторони відповідача, факт підписання цієї анкети-заяви судом визнається доведеним.
У анкеті-заяві зазначено, що в разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,2% на місяць з першого дня користування кредитом. Проте, проценти як складова заборгованості у даній справі до стягнення не заявлені.
Згідно з текстом вказаної заяви-анкети договір набирає чинність з моменту підписання запевнення у мобільному застосунку банку. Стороною відповідача не спростовано користування мобільним застосунком після звернення до позивача із даною заявою-анкетою. 
Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту, станом на 30.04.2024 сума ліміту – 20 000,00 гривень. Разом з цим, оскільки розмір ліміту не є статичним, зазначена довідка не має вирішального значення для висновку суду про його розмір, встановлений банком. Так, сума коштів, яка використана ОСОБА_1 в належний спосіб підтверджена наявною у справі випискою, з цього приводу суд не приймає заперечення сторони відповідача, висловлені у відзиві.
Судом також встановлено, що відповідач користувався «чорною карткою» банку, активною до 07/29, у національній валюті, що встановлено з довідки від 08.01.2025.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором від 30.04.2024 станом на 08.01.2025 загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 25 506,31 гривень, пенею – 5 392,85 гривень, тобто, всього складає 30 899,16 гривень. Протягом всього строку користування карткою банком нараховувались відсотки у розмірі 37,2 % тобто, по 3,1% на місяць, що відповідає умовам договору.
Суд також зауважує, що за простроченою процентною ставкою банком проценти не нараховувались та не списувались з карткового рахунка відповідача.
Сума витрат позичальника з 30.04.2024 по 08.01.2025 (заборгованість банком стягується саме станом на 08.01.2025) відповідно до дослідженої судом виписки дорівнює 57 349,16 гривень, зарахувань – 26 450,00 гривень. 
При цьому, на карту 06.05.2024 зараховано 900,00 гривень (тричі), протягом однієї хвилини, в наступну хвилину - 7 500,00 гривень, через п?ять хвилин – 2 300,00 гривень, тобто в період з 14-29 до 14-35 години, після чого о 14-48 годині здійснено перерахування на карту (переказ) у сумі 22 884,49 гривень, реквізити перерахувань стороною відповідача до відома суду не доведені, відповідні клопотання про витребування доказів під час розгляду справи не заявлялись. Зазначена сума не визнається стороною відповідача як така, що була перерахована внаслідок шахрайських дій, вчинених стосовно ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що всі нараховані банком проценти, як видно з розрахунку, сплачені відповідачем, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 із умовами договору, укладеного між сторонами. Сплата відсотків з боку сторони відповідача не спростована.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за анкетою-заявою, наводить посилання на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи за карткою Monobank.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме поданий до справи Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, в цьому контексті суд погоджується із твердженнями представника відповідача, висловленими у відзиві.
Судом також встановлено, що відповідно до даних витягу від 08.05.2024 за заявою ОСОБА_1 06.05.2024 внесено відомості до ЄРДР за №12024082060000612 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування здійснювалось відділом поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. У короткому викладі обставин справи, наведеному у витягу, вказано про те, що 06.05.2024 о 13-44 годині невстановлена особа в умовах воєнного стану із застосуванням електронно-обчислювальної техніки, декількома транзакціями в загальній сумі 72 700 гривень, шахрайським шляхом, з метою особистого збагачення, заволоділа грошовими коштами з картки «монобанк» НОМЕР_2 та картки «приватбанк» із вказаним номером, які підв?язані до особистого номера мобільного телефона відповідача, чим спричинила майнову шкоду ОСОБА_1 на вказану суму.
Стороною відповідача подано до справи копію пояснень ОСОБА_1 від 20.05.2024, відповідно до яких ОСОБА_1 у вказану вище дату 06.05.2024 він самостійно називав особам, які зателефонували, коди, що вони надсилали на його номер мобільного телефона. 
22.11.2024 відповідачем сформовано заяву про проведення службового розслідування, адресовану АТ «Універсал Банк», що додана до відзиву. У заяві про службове розслідування відповідач також зазначив, що називав особам, які телефонували, відповідні коди. 
Проте, стороною відповідача не долучено доказів відправлення вказаних вище заяв 2.05.2024 та 22.11.2024 адресатам, тобто, банку, відсутні й вхідні штампи реєстрації в разі особистого їх подання ОСОБА_1 . 
Суд також наголошує, що копія поштового повідомлення, долученого до відзиву, не свідчить про надіслання саме заяви про службове розслідування, датованої 22.11.2024. Опис вкладень до вказаного поштового повідомлення не доданий.
20.06.2025 представником відповідача адвокатом Якушевим Р.С. долучено до справи копію відповіді Слідчого управління ГУНП в Запорізькій області за підписом Д.Вертегела, датованої 13.06.2025, за змістом якої СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12024082060000612 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 04.10.2024 за результатами досудового розслідування кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, вказане рішення не скасовувалось. Матеріали справи відповідних доказів скасування постанови про закриття кримінального провадження не містять, сторонами не подані.
Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, ст. 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). 
Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Дійсно, враховуючи наведене, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються АТ «Універсал Банк», як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції.
На переконання суду, у вказаній справі цю умову в повній мірі не дотримано позивачем, тому до правовідносин, що виникли між сторонами, не застосовуються положення ст.634 ЦК України.
Разом з цим, на висновки суду щодо наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь банку, яка складається з тіла кредиту, вказана обставина не впливає.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У цій справі позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості по кредиту (його тіла), нарахованого з дати першої видаткової операції за картковим рахунком відповідача відповідно до розрахунка заборгованості, з урахуванням часу початку виникнення заборгованості, що не сплачена на час здійснення розрахунку й розгляду справи.
З наданої позивачем виписки про рух коштів вбачається, що відповідач систематично користувався платіжною карткою, здійснював платежі, відповідно, беручи до уваги особливості функціонування АТ «Універсал банк» (без створення банківських відділень), саме у мобільному застосунку мав змогу ознайомитись із фінансовим станом рахунка, строками та розмірами платежів до сплати (з метою погашення кредитного ліміту) та зміною умов, невідкладно отримати виписку та переглянути тарифи, інші складові договору, укладеного між сторонами - в разі необхідності.
Суд вважає за необхідне наголосити, що договір, укладений в електронній формі, та такий, що становить різновид послуги через мобільний додаток, передбачає наявність у клієнта банку мобільного додатку до смартфону, який містить всі умови кредитування та дозволяє клієнтові мати у своєму розпорядженні всі відомості щодо розміру кредитного ліміту, відсотків, порядку їх нарахування та списання, виписки по рахунку тощо. 
Відповідачем користування мобільним застосунком банку не спростовано. Крім того, у заповненій анкеті-заяві відповідач висловив свою згоду саме на укладення такого договору з використанням мобільного додатку, в якому підписував запевнення, й саме із підписанням даного запевнення, як видно з заяви-анкети, пов?язується набрання чинності кредитним договором. Так, для доступу до електронних інформаційних ресурсів відповідач отримав відповідний електронний ключ (вказаний у анкеті-заяві) та електронний підпис. Відповідач, як встановлено судом, зазначив у анкеті, що отриманий електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 
Слід зважати на те, що відповідно до п.14 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України затвердженого постановою Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про застосування електронного підпису в банківській системі та електронної печатки в банківській системі України" від 20.12.2023 №172 використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим електронним підписом) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.
До затвердження даного Положення діяла Постанова Правління НБУ від 14.08.2017 №78 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25.02.2019 №42), якою затверджено Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки, яким було передбачено тотожні правила (п.14 розділу ІІ).
Так, використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між установою і клієнтом установи, який укладається в письмовій формі (у формі паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованими ЕП сторін) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта установи відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.
Укладення окремого договору щодо використання кваліфікованого ЕП не вимагається.
Відповідно, електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі (ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію").
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч. 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Так, у даній справі відповідач уклав договір саме з використанням мобільного додатку та, акцептувавши пропозицію банку, він, як позичальник, підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця і доступний в мобільному додатку на персональному прикладі відповідача.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Електронний Договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін.
Разом з цим, до відома суду вичерпно зміст вказаних умов кредитування, які змінювались під час користування карткою відповідачем, не доведений.
Проте рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаний про списання відсотків, позаяк зазначені відомості є у його вільному електронному доступі. 
Тому під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що АТ «Універсал Банк» виконало свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.04.2024, відкривши на ім`я відповідача картковий рахунок, видавши платіжну картку із встановленим лімітом, який використовував позичальник протягом строку користування карткою. Досліджена судом виписка є належним підтвердженням факту користування відповідачем кредитними коштами, тобто, факту надання кредиту.
Суд враховує правові висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, пр.№ 61-9618св19.
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час розгляду справи), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами.
Щодо доводів сторони відповідача з приводу вчинення відносно нього шахрайських дій, суд враховує, що п.2. ч.1 ст.284 КПК України врегульовано, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Саме з вказаної нормативної підстави було закрито кримінальне провадження, заявником у якому є відповідач у даній справі. Факт закриття кримінального провадження підтверджений належним та допустимим письмовим доказо, що долучений власне стороною відповідача у засвідченій копії.
Слід зауважити, що ч.1 ст.1068, ст.1071 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
В судовому засіданні не доведено, що позивач вчиняв розрядження щодо списання/перерахунку коштів, та вчиняла будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з рахунків відповідача поза його волею. Наявність складу кримінального правопорушення в діях інших (третіх осіб) за результатами кримінального провадження також не встановлено. Крім того, відповідач чітко зазначив у долучених до відзиву письмових заявах, що самостійно називав особам, з яким розмовляв за допомогою мобільного телефона 06.05.2024 надіслані йому в смс-сповіщеннях коди. Про звернення до банків, зокрема, АТ “Універсал Банк” в часі до здійснення цих перерахувань відповідач суду не повідомляв та відповідних доказів не додав.
Дійсно, відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Проте, наведені у цій нормі права обставини з боку відповідача не підтверджені.
Нормою ч.3 ст.87 Закону України “Про платіжні послуги”, чинному з 01.08.2021, також визначено, що платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну надавачу платіжних послуг, що його обслуговує, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і здійснення неправомірних дій з компонентами платіжної інфраструктури (у тому числі платіжними інструментами, обладнанням, програмним забезпеченням). У разі недотримання користувачем зазначених вимог надавач платіжних послуг, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за виконання платіжних операцій.
У розділі VII (п.136) Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164, користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. При цьому, відповідно до п.17, 24 користувач - фізична або юридична особа, яка має намір отримати чи отримує платіжну послугу від емітента, а платіжна операція - дія, ініційована користувачем, із внесення, переказу або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.
Так, у даній справі, на переконання суду, наявні у сукупності докази безспірно доводять, що відповідач був обізнаний про списання грошових коштів з власного карткового рахунку в АТ “Універсал Банк”, більш того, не виявив належної обачності, а завдяки своїм діям сприяв незаконному використанню ПІН-коду, ймовірно й іншої необхідної інформації, яка надала змогу ініціювати платіжну операцію, самостійно повідомивши третій особі коди, що надходили на мобільний телефон відповідача. Відповідно, доводи сторони відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього заборгованості, що перерахована з його карткового рахунку 06.05.2024, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Суд додатково наголошує, що користування мобільним застосунком дозволяло ОСОБА_1 , як клієнту банку, своєчасно відслідковувати розмір встановленого кредитного ліміту та ініціювати його зміну. Поряд з цим, досліджена судом заява-анкета не містить строку користування карткою, повернення кредиту, але, як видно з розрахунку, фактично використані позичальником кошти в межах встановленого банком ліміту в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» відповідачем повернуті не були.
З урахуванням наведених норм, та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 08.01.2025 відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.04.2024 належним чином не виконав, сума тіла кредиту, що підтверджена розрахунком та дорівнює 25 506,31 гривень підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. 
Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості за тілом кредиту у визначеній вище сумі.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує правовий висновок, здійснений у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18), відповідно до якого «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення виконання зобов`язань, суд зазначає таке.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).
Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти по теперішній час. Як укладення договору, так і прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором про надання грошових коштів у позику, а саме щодо повернення грошових коштів, мало місце в період дії в Україні воєнного стану.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищевикладене, оскільки період нарахування кредитодавцем пені за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, відповідає періоду дії воєнного стану, правові підстави для стягнення з відповідача даної складової заборгованості відсутні, відповідно, позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Інші доводи сторони відповідача, ретельно досліджені та проаналізовані судом, висновків суду не змінюють.
За нормою ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно з положеннями ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тому, дослідивши надані стороною позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» заборгованості за договором про надання банківських послуг «monobank» від 30.04.2024 у сумі 25 506,31 гривень, що відповідає сумі заборгованості за тілом кредиту.
Види судових витрат визначені ст.133 ЦПК України. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
П. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Так, відповідно до довідки до акта МСЕК 12 ААВ №627168 відповідач ОСОБА_1 має інвалідність І групи Б, безстроково. Відповідно, підстав для стягнення з нього витрат зі сплати судового збору судом не встановлено, вони залишаються за позивачем. Інші витрати для розподілу сторонами не заявлені.
Керуючись ст. 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 223, 240, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-274, 279 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.04.2024, що утворилась станом на 08.01.2025, а саме, за тілом кредиту у сумі 25 506,31 гривень (двадцять п?ять тисяч п?ятсот шість гривень 31 копійка).
У задоволенні позову в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» пені за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.04.2024 відмовити.
Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) залишити за позивачем.
Реквізити сторін: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код за ЄДРПОУ 21133352, адреса місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду складено та підписано 24.06.2026 (з урахуванням часу перебування головуючого судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні).

Суддя         Л. А. Вайнраух