Справа № 645/1936/26
Провадження № 2/645/2019/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року м. Харків 

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання – Півінська С.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,- 

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Сафонінкова Н.Р., через підсистему «Електронний суд», звернулася з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та довічно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , є матір`ю відповідача — ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Вона є пенсіонеркою за віком, отримую пенсію довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням та виписками з банку. У зв`язку з віком позивач є непрацездатною особою у розумінні статті 202 Сімейного кодексу України. Крім того, вона має тяжкі хронічні захворювання, що підтверджується медичною документацією. Стан здоров`я позивачки потребує систематичного стаціонарного та амбулаторного лікування, медичних обстежень, придбання лікарських засобів, що спричиняє значні та постійні витрати, які не покриваються її пенсією у розмірі 3038,00 грн. Сам факт отримання пенсії або доходу, що перевищує прожитковий мінімум, не свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі, якщо з урахуванням стану здоров`я та витрат особа не може забезпечити свої основні потреби. Чоловік позивачки, батько відповідача, є також пенсіонером за віком, також має важкі захворювання, що підтверджується відповідними документами, копії яких
додаються до позовної заяви та не має можливості забезпечувати повне утримання позивача. Інший син позивачки, ОСОБА_3 , є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК, у зв`язку з чим не має можливості надавати позивачці матеріальну допомогу. Таким чином, інші реальні джерела утримання позивачки відсутні. Відповідач є працездатною особою, є військовим, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , має постійний дохід, у своїй власності має автомобіль Lexus RX 350. Однак систематичної матеріальної допомоги позиваці не надає. Підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримання матері, передбачені статтею 204 Сімейного кодексу України, відсутні, оскільки вона: не була позбавлена батьківських прав; не ухилялася від виконання батьківських обов`язків; аліменти з неї на користь відповідача не стягувались; заборгованість зі сплати аліментів відсутня. З огляду на те, що відповідач є працездатною особою та має постійний дохід, визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідає природі аліментного зобов`язання та забезпечує пропорційність утримання фактичним фінансовим можливостям відповідача. Водночас суд повинен врахувати, що у відповідача наявний обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що обумовлює необхідність встановлення помірної та збалансованої частки аліментів на утримання матері. З огляду на це визначення розміру аліментів у частці 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є співмірним як потребам позивача, так і фінансовим можливостям відповідача та відповідає загальним підходам судової практики у справах цієї категорії. Разом з тим, з метою забезпечення реального, а не формального утримання позивача, а також з урахуванням стану її здоров`я, постійних витрат на лікування та відсутності інших реальних джерел матеріальної допомоги, визначення мінімального гарантованого розміру аліментів є обґрунтованим та необхідним. Встановлення нижньої межі аліментів у розмірі не менше 4 500 грн щомісячно не суперечить вимогам Сімейного кодексу України, оскільки закон не забороняє комбінований спосіб визначення аліментів, а суд при визначенні їх розміру зобов`язаний забезпечити баланс інтересів сторін та реальну можливість задоволення базових потреб непрацездатного батька (матері). Таким чином, поєднання способу стягнення аліментів у частці від доходу з одночасним встановленням мінімального гарантованого розміру є реалізацією дискреційних повноважень суду відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України та відповідає принципам справедливості, розумності та пропорційності.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.03.2026 року позовна заява залишена без руху.
18.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивачки – адвоката Сафонінкової Н.Р. надійшла заява про усунення недоліків з додатками та усунуто недоліки позову.
Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 18.03.2026 року в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 
08.04.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки – адвоката Сафонінкової Н.Р. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали.
08.04.2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, в позові просив відмовити.
За результатом розгляду даної справи суд доходить таких висновків. 
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.
Відповідно до статті 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.
Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).
Таким чином, обов`язок утримання повнолітніми дітьми непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним, а виникає за умови, що їх заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. А сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є матір`ю відповідача — ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Батьком відповідача, відповідно до вказаного свідоцтва є ОСОБА_4 (а.с. 58).
Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 01.05.2025 року ОСОБА_2 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 22.04.2025 року (а.с. 74).
ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 19.01.2016 року, що підтверджується відомостями з пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ( а.с. 48).
Судом досліджені три виписки з АТ «Ощадбанк» за 05.11.2025, 05.12.20925 та 05.01.2026 року про зарахування на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі по 3 038,00 грн за кожну транзакцію з призначенням платежу «оплата пенсійних реєстрів». 
Відповідно до висновку мультиспиральної комп`ютерної томографії від 26.11.2018 року у ОСОБА_1 встановлено КТ-ознаки полі сегментарного остеохондрозу пояснично-крестцового відділу хребта з протрузіямидисків. Така, що формується лівостороння фораминальна грижа диска Л2-Л3. Правостороння фораминальна грижа диска Л4-Л5. Дегенеративний стеноз м/п отвору Л5-С1 (більше зліва). Відносний стеноз хребтового каналу на рівні Л4. Спондилоартроз ( а.с. 63).
Згідно з випискою № 10643 КНП «МКЛ № 7» ХМР ОСОБА_1 з 24.12.2024 по 02.01.2025 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: стан після перенесеної герпетичної радикулогангліонейропатії С4-Т2 ліворуч у вигляді післягерпетичної невралгії зі стійко вираженим больовим синдромом (а.с. 64).
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 28.07.2025 року лікар-невропатолог ОСОБА_5 з ДУ ІНПН ім. П.В. Волошина НАМН України після огляду ОСОБА_1 поставила діагноз: постгерпетична невралгія. Рекомендації: лікарські препарати, повторна консультація через 1 місяць (а.с. 65).
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 15.09.2025 року лікар-невропатолог ОСОБА_5 з ДУ ІНПН ім. П.В. Волошина НАМН України після огляду ОСОБА_1 поставила діагноз: постгерпетична невралгія. Рекомендації: лікарські препарати, повторна консультація через 3 місяці (а.с. 66).
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 18.12.2025 року лікар-невропатолог ОСОБА_5 з ДУ ІНПН ім. П.В. Волошина НАМН України після огляду ОСОБА_1 поставила діагноз: постгерпетична невралгія. Рекомендації: лікарські препарати (а.с. 67).
Син позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи з 01.03.2013 року та є особою непрацездатною, що підтверджується Довідкою до Акту огляду МСЕК № 198693 (а.с. 61). 
Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 26.04.2012 року у справі № 2033/2553/2012 ухвалено заяву Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради, пред`явленої в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , зацікавлена особа ОСОБА_4 про призначення опікуна недієздатної особи задовольнити. Установити опіку над недієздатним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 52). 
Батько позивача ОСОБА_4 16.08.2022 року знаходився на лікуванні у ТОВ «Медичний центр «Династія» з діагнозом: новоутворення гортані (а.с. 73).
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно з ч.ч.1.2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч.ч.8, 9 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.04.2019 № 463/2634/16-ц непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2018 № 301/160/17).
Як неодноразово у своїх ухвалах вказував Верховний Суд, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо (постанови від 28.11.2018 р. у справі № 676/5118/16-ц, від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17).
На підтвердження своїх доводів щодо обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду медичні виписки з діагнозом: постгерпетична невралгія.
Позивачка стверджує, що стан її здоров`я потребує систематичного стаціонарного та амбулаторного лікування, медичних обстежень, придбання лікарських засобів, що спричиняє значні та постійні витрати
Проте, з наданих доказів не прослідковується систематичного лікування позивачки в стаціонарі, та до позову не долучено доказів про розмір понесених позивачкою матеріальних витрат, у зв`язку із даним захворюванням, через наявність яких вона не може забезпечити свої основні потреби.
Також, у позові зазначено, що позивачка має тяжкі хронічні захворювання, що підтверджується медичною документацією, проте суд не має медичної освіти і не може належним чином оцінити наскільки тяжким є захворювання ОСОБА_1 для цілей наявності підстав стягнення з її сина – відповідача у справі аліментів на утримання матері. 
Окрім того, позивачка посилається на три виписки з АТ «Ощадбанк» за 05.11.2025, 05.12.20925 та 05.01.2026 року про зарахування на рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі по 3 038,00 грн за кожну транзакцію з призначенням платежу «оплата пенсійних реєстрів».
Проте, вказані документи жодним чином не підтверджують, що позивачка отримує пенсію саме в такому розмірі, та не має інших джерел доходу, оскільки суду не надано відповідних виписок з банківської картки про зарахування коштів, не надано відомостей безпосередньо з ПФУ про розмір пенсійних нарахувань, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків. 
Щодо тверджень у позові про те, що чоловік позивачки, батько відповідача, є також пенсіонером за віком, і також має важкі захворювання, що підтверджується відповідними документами, копії яких додаються до позовної заяви та не має можливості забезпечувати повне утримання, суд зазначає, що достатніх та належних доказів (окрім медичної виписки майже чотирирічної давнини) на підтвердження вказаних доводів матеріали позовної заяви не містять. 
Суд зазначає, що один лише факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання — стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Згідно з чинним законодавством Україна як держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб — пенсією за віком, пенсією по інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його в залежність від прожиткового мінімуму. Так само доведенню підлягають реальна потреба в аліментній допомозі.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено реальної потреби в аліментній допомозі від її сина ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у позові. 
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. 
Керуючись ст.ст. 258, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог – відмовити. 
Судовий збір в розмірі 1331,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстраці: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстраці: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 07.05.2026 року. 

Суддя О.Ю.Алтухова