П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/18997/25	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
Дата і місце ухвалення: 12 грудня 2025 року, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НАДЄЖДА» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №420/18997/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «НАДЄЖДА» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просило:
- надати дозвіл на погашення загальної суми податкового боргу за рахунок майна ТОВ «Надєжда» (код ЄДРПОУ: 31885864), що перебуває у податковій заставі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Надєжда» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що станом на момент відкриття провадження у справі податковий борг був погашений, не досліджено актуальні інтегровані картки платника податків, довідку про податкову заборгованість та розрахунок податкового боргу, які підтверджують відсутність у ТОВ «Надєжда» податкового боргу в сумі 393 599,29 грн на момент звернення позивача до суду. 
Апелянт також вказує, що податкова застава була відсутня, а контролюючому органу було достеменно відомо про погашення заборгованості ще у травні 2025 року, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків та платіжними інструкціями, однак до суду були подані неактуальні відомості. 
У зв`язку з цим просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
На виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2026 року Головне управління ДПС в Одеській області надало інтегровані картки платника податків ТОВ «Надєжда», які підтверджують зарахування до бюджету коштів, сплачених відповідачем за платіжними інструкціями №№ 89, 91, 92, 93, 94 та 100 від 26, 29 та 30 травня 2025 року, а також їх спрямування контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу.
Справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом апеляційної інстанції під час перегляду справи та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Надєжда» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. 
У зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань за відповідачем обліковувався податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (щодо об`єктів житлової та нежитлової нерухомості), земельного податку з юридичних осіб та орендної плати з юридичних осіб. 
З метою забезпечення виконання відповідачем обов`язку зі сплати податкового боргу контролюючим органом було вжито передбачених Податковим кодексом України заходів щодо його погашення, однак у зв`язку з відсутністю достатніх коштів на рахунках платника податків Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду із цим позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна ТОВ «Надєжда», що перебуває у податковій заставі.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що станом на момент звернення позивача до суду за ТОВ «Надєжда» обліковувався податковий борг у розмірі 393 599,29 грн, контролюючим органом були вжиті всі передбачені Податковим кодексом України заходи щодо його погашення, зокрема направлено податкову вимогу, прийнято рішення про опис майна у податкову заставу, складено акт опису майна та вжито заходів щодо стягнення коштів з рахунків платника податків, які не призвели до погашення податкового боргу через відсутність достатніх коштів. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для надання контролюючому органу дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди під час розгляду справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а також чи є вони обґрунтованими, добросовісними, розсудливими та пропорційними.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначення прав та обов`язків платників податків, повноваження контролюючих органів, а також порядок погашення податкового боргу регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.
Пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
За змістом пунктів 89.1, 89.3 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у встановлений строк узгодженого грошового зобов`язання, а майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.
Положеннями статті 95 Податкового кодексу України визначено послідовність заходів, які контролюючий орган вправі застосовувати для погашення податкового боргу. Так, відповідно до пункту 95.1 цієї статті контролюючий орган здійснює за платника податків заходи щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а у разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Отже, звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків є завершальним етапом процедури примусового погашення податкового боргу та можливе лише за умови існування непогашеного податкового боргу і дотримання контролюючим органом визначеної Податковим кодексом України процедури його стягнення.
Таким чином, під час вирішення цього спору суд повинен встановити, чи існували на момент звернення позивача до суду передбачені законом матеріально-правові підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача.
Під час апеляційного перегляду справи колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги про те, що податковий борг був погашений відповідачем до звернення контролюючого органу до суду.
З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2026 року у Головного управління ДПС в Одеській області були витребувані інтегровані картки платника податків ТОВ «Надєжда», інформація щодо наявності або відсутності податкового боргу станом на момент звернення до суду та станом на час апеляційного розгляду справи, а також документи, що підтверджують зарахування платежів, зазначених у платіжних інструкціях, долучених відповідачем до апеляційної скарги.
На виконання зазначеної ухвали Головне управління ДПС в Одеській області надало інтегровані картки платника податків та письмові пояснення, з яких убачається, що кошти, сплачені відповідачем за платіжними інструкціями №№ 89, 91, 92, 93, 94 та 100 від 26, 29 та 30 травня 2025 року, були зараховані до бюджету та відображені в інтегрованих картках платника податків. Крім того, зазначені документи підтверджують, що сплачені кошти були спрямовані контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу, про що свідчать операції « 101 - Зараховано» та « 9Z0 - Зменшено боргу минулих років», відображені в інтегрованих картках платника податків.
Колегія суддів зазначає, що наведені докази подані безпосередньо позивачем на виконання ухвали суду апеляційної інстанції, їх належність та допустимість учасниками справи не спростовані, а відомості, що містяться в інтегрованих картках платника податків, узгоджуються зі змістом платіжних інструкцій, долучених відповідачем до апеляційної скарги. Підстав не довіряти зазначеним доказам судом не встановлено.
Із досліджених доказів убачається, що відповідні платежі були здійснені та зараховані до бюджету ще 26, 29 та 30 травня 2025 року, тобто до звернення Головного управління ДПС в Одеській області у червні 2025 року до суду із цим адміністративним позовом. Подані позивачем інтегровані картки платника податків підтверджують зарахування сплачених відповідачем коштів та їх спрямування у рахунок погашення податкового боргу.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на позивача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення тих обставин, якими обґрунтовуються заявлені ним позовні вимоги.
Однак надані самим позивачем на виконання ухвали суду апеляційної інстанції докази не підтверджують існування непогашеного податкового боргу станом на момент звернення до суду, який був би необхідною матеріально-правовою підставою для застосування процедури, передбаченої статтею 95 Податкового кодексу України.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що контролюючим органом не доведено наявності передбачених пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України умов, необхідних для звернення до суду з цим позовом.
Подані Головним управлінням ДПС в Одеській області на виконання ухвали суду апеляційної інстанції докази не підтверджують доводів позивача про існування непогашеного податкового боргу станом на момент звернення до суду, натомість підтверджують зарахування здійснених відповідачем платежів та їх спрямування контролюючим органом у рахунок погашення податкового боргу.
Враховуючи, що наявність непогашеного податкового боргу є визначальною матеріально-правовою підставою для надання судом дозволу на його погашення за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, а позивач не довів існування сукупності передбачених Податковим кодексом України умов для застосування такого способу примусового виконання податкового обов`язку, заявлені позовні вимоги не підлягали задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності податкової застави та подання позивачем до суду неактуальних відомостей, окремої правової оцінки не потребують, оскільки встановлена судом недоведеність позивачем наявності передбачених пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України умов, необхідних для звернення з цим позовом, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, дійшов висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, та неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим ухвалене ним рішення не відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Надєжда» підлягає задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до частин першої, шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює судове рішення або ухвалює нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, понесені апелянтом витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надєжда» – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі №420/18997/25 – скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Надєжда» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу відмовити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Надєжда» (код ЄДРПОУ 31885864) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук