П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/39755/25	

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В.,
Казанчук Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2025р. ГУ ДПС в Одеській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило:
- стягнути з ФОП ОСОБА_1 суму заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 325 605,59грн. на бюджетний рахунок UА608999980334119815000015696, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт. Миколаїв./18010900. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що станом на 13.10.2025р., відповідно до довідки-розрахунку заборгованості та інтегрованої картки платника податку, податкова заборгованість відповідача перед бюджетом з орендної плати з фізичних осіб склала 325 605,59грн. Позивач, посилаючись на положення ст.14,54,58,59,87 ПК України, просить задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати з фізичних осіб.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026р. адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 325 605,59грн. на бюджетний рахунок UА608999980334119815000015696, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт. Миколаїв./18010900.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявне узгодження грошового зобов`язання та що є обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.
Так, апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалам справи під час апеляційного розгляду, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб, з урахуванням часткової сплати, у розмірі 325 605,59грн. 
Вказана заборгованість з орендної плати з фізичних осіб виникла у відповідача за 2025р. податковий рік, у зв`язку з нарахуванням ГУ ДПС в Одеській області податкового зобов`язання згідно податкових повідомлень – рішень:
- №124173-2411-1504-UА51020150000090298 від 30.04.2025р. на загальну суму 45 098,61грн.;
- №124169-2411-1504- UА 51020150000090298 від 30.04.2025р. на загальну суму 50 027,58грн.;
- №124177-2411-1504- UА 51020150000090298 від 30.04.2025р. на загальну суму 90 750,98грн.;
- №124175-2411-1504- UА 51020150000090298 від 30.04.2025р. на загальну суму 77 620,17грн.;
- №124167-2411-1504- UА 51020150000090298 від 30.04.2025 року на загальну суму 19 355,27грн.;
- №124180-2411-1504- UА 51020150000090298 від ЗО. 04.2025 року на загальну суму 3 526,65грн.;
- №124178-2411-1504- UА 51020150000090298 від 30.04.2025 року на загальну суму 29 968,48грн.;
- №124180-2411-1504 -UА 51020150000090298 від 30.04.2025 року на загальну суму 19 357,62грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення надсилались на податкову адресу ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 .
У зв`язку із несплатою ОСОБА_1 заборгованості, податковим органом було прийнято податкову вимогу форми «Ф» №00009828-1308-1532 від 27.02.2024р., яку також направлено на адресу відповідача - АДРЕСА_1 .
На підставі узгодженості податкового боргу та не сплати його відповідачем, податковий орган звернувся до суду із даним позовом. 
Перевіряючи правомірність та законність рішення суду першої інстанції, з урахуванням підстав, за якими апелянт пов`язує його незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного. 
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
Приписами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За правилами п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:
- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом,
- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.
Отже, судова колегія зазначає, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.
Положеннями п.58.3 ст.58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Так, відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, податкова вимога вважається належним чином врученою, якщо вона надіслана у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно із приписами п.42.3 ст.42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Приписами п.42.5 ст.42 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19).
Як вбачається із матеріалів справи, що податкова вимога форми «Ф» №00009828-1308-1532 від 27.02.2024р., як і вищезазначені повідомлення-рішення, направлялися ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , яка не є актуальною. 
Верховний Суд у своїй постанові від 8.08.2018р. по справі №812/41/17 зазначив, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
В постанові від 10 червня 2021р. по справі №826/14316/18 Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків – не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.
За таких обставин, оскільки податкова вимога форми «Ф» №00009828-1308-1532 від 27.02.2024р. направлялась на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, вказане рішення податкового органу вважається не врученим, а відповідач вважається таким, що не повідомлений про наявність податкового боргу, сума податкового зобов`язання не є з ним узгодженою.
Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що позовні вимоги контролюючого органу до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу є необґрунтованими, задоволенню не підлягають, оскільки, спірний податковий борг не може вважатися узгодженим в розумінні норм чинного законодавства.
Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026р. – скасувати.
Прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук