Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/1761/26
Номер провадження2/711/1572/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого - судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовськкої Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  заступника керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я, третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги»,- 

встановив:

Заступник керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоров`я, третя особа: КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги».
Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, 13 лютого 2024 року близько 14 години 15 хвилин, керуючи автомобілем Mercedes Benz С200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Кобзарська зі сторони вулиці Надпільна в напрямку до вулиці Гоголя, будучи заздалегідь проінформованим про наближення до нерегульованого перехрестя з проїзною частиною вулиці Благовісна, перед яким встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 по вулиці Кобзарська, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, продовжив рух через перехрестя з проїзною частиною вулиці Благовісна та допустив зіткнення з автомобілем Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по головній дорозі вулиці Благовісна зі сторони вулиці Добровольського в напрямку до вулиці Чехова. Після зіткнення некерований автомобіль Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_3 , змінив напрямок руху праворуч та виїхав за межі правого краю проїзної частини вулиці Благовісна, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались по тротуару за межами лівого краю проїзної частини вулиці Кобзарська зі сторони вулиці Благовісна в напрямку до вулиці Гоголя.
Внаслідок вказаної ДТП, пішохід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, що відповідно до висновку судово - медичної експертизи комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02-01/205 від 13.03.2024 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля Mercedes Benz C200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а саме: вимог дорожнього знаку 2.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку експерта № 158/24-23 від 15.03.2024, знаходиться у причинному зв`язку із розвитком механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення правил ПДР водієм ОСОБА_1 , а саме вимог «б» пункту 2.3, пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судового експерта № 158/24-23 від 15.03.2024.
Вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.09.2024 у справі №711/2469/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до інформації КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 194 від 16.01.2026, витрати закладу охорони здоров`я на лікування ОСОБА_3 становлять 19 637,15 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 15445 грн. 17 коп., а за рахунок коштів місцевого бюджету - 4130 грн. 49 коп., за рахунок власних коштів закладу 61 грн., 49 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
З огляду на вказане, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 15 445 грн., 17 коп., які перерахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA978999980313080115000026011, отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р.н/24060300, ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), витрати на лікування ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави в особі Черкаської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4191 грн. 98 коп. в дохід місцевого бюджету на рахунок: UA198999980313060115000023759, отримувач: ГУК у Черк. Обл./тг м. Черкаси/24060300, код ЄДРПОУ 37930566, банк: Казначейство України (ЕАП), витрати на лікування ОСОБА_3 .
Судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.03.2026 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Представники позивачів в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився.
У зав`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.  Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 
Судом встановлено, що вироком Придніпровського районного суду міста Черкаси від 04.09.2024 у справі №711/2469/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно вироку, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 3 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, 13 лютого 2024 року близько 14 години 15 хвилин, керуючи автомобілем Mercedes Benz С200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Кобзарська зі сторони вулиці Надпільна в напрямку до вулиці Гоголя, будучи заздалегідь проінформованим про наближення до нерегульованого перехрестя з проїзною частиною вулиці Благовісна, перед яким встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 по вулиці Кобзарська, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, продовжив рух через перехрестя з проїзною частиною вулиці Благовісна та допустив зіткнення з автомобілем Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по головній дорозі вулиці Благовісна зі сторони вулиці Добровольського в напрямку до вулиці Чехова. Після зіткнення некерований автомобіль Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_3 , змінив напрямок руху праворуч та виїхав за межі правого краю проїзної частини вулиці Благовісна, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались по тротуару за межами лівого краю проїзної частини вулиці Кобзарська зі сторони вулиці Благовісна в напрямку до вулиці Гоголя.
Внаслідок вказаної ДТП, пішохід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, що відповідно до висновку судово - медичної експертизи комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 02-01/205 від 13.03.2024 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля Mercedes Benz C200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а саме: вимог дорожнього знаку 2.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до висновку експерта № 158/24-23 від 15.03.2024, знаходиться у причинному зв`язку із розвитком механізму дорожньо-транспортної пригоди.
Порушення правил ПДР водієм ОСОБА_1 , а саме вимог «б» пункту 2.3, пункту 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судового експерта № 158/24-23 від 15.03.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Пункт 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок) вказує, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Також п.3 Порядку зазначає, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Пункт 2 Порядку передбачає, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
У фактичні витрати лікарні входять такі видатки:
-заробітна плата працівників;
-нарахування на оплату праці;
-видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування;
-оплата всіх послуг, в тому числі і комунальних;
-інші поточні витрати лікарні.
Кожен місяць фактичні витрати лікарні - різні, кількість ліжко-днів різна, тому і сума вартості за один ліжко-день кожного місяця змінюється.
Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Згідно листа КНП «Третя черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 16.01.2026 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно перебувала на лікуванні в період з 13.02.2024 року по 26.02.2024 року в травматологічному відділенні. Згідно довідки-розрахунку вартості лікування, ОСОБА_3 лікувалася в стаціонарі КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» в травматологічному відділенні протягом 13 днів з 13.02.2024 року по 26.02.2024 року. Вартість одного ліжко-дня 1510, 55 грн. Всього вартість лікування 13 ліжко-днів:19637,15 грн. Розподіл джерел фінансування фактичних витрат. на лікування хворої ОСОБА_3 за 13 ліжко-днів: -15445,17 грн. за рахунок коштів НСЗУ; - 4130,49 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету; - 61, 49 грн. за рахунок власник коштів закладу. 
Також, судом встановлено що на час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_1 цивільний позов у порядку ст.128 КПК України прокурором не заявлявся.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 зобов`язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати 4191,98 грн. до місцевого бюджету (кошти витрачені закладом охорони здоров`я) та 15445,17 грн. до державного бюджету (кошти, витрачені Національною службою здоров`я України).
Відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини ОСОБА_1 на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.
Суд вважає, що прокурор є уповноваженою особою на звернення до суду із цим позовом, виходячи з наступного.
Відповідно до з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. 
Тобто, послуги КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.
Механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060), визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086. 
Відповідно до п. 3 вищевказаного Порядку НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. 
Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади. Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів. Уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав. 
Згідно з Положенням про Національну службу здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 (далі – Положення), Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Основними завданнями НСЗУ є: 1) реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; 3) внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. 
НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. 
Відповідно до ч. 5 п. 14 Положення про НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 56 ЦПК України передбачено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 вказано, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор у кожному конкретному випадку з посиланням на законодавство самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Поняття «орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до норм Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає.
Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на заклади охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, здійснюються з місцевого бюджету.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.
Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.
Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти в сумі 19 637,15 грн. грн. 
Згідно Статуту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» є лікарняним закладом охорони здоров`я -комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/ спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.
Так, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про порушення економічних інтересів КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», що ускладнює належну реалізацію нею функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не відшкодовані в судовому порядку, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви.
Ненадходження коштів до відповідних бюджетів призводить до порушень діяльності зазначених лікувальних закладів щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.
Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Черкаською міською радою не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.
Таким чином, порушення інтересів держави (національного, суспільного інтересу) відбулось внаслідок ігнорування відповідачем порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілого від злочину, яке проведено за рахунок коштів комунального закладу та міського бюджету в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи місцевого самоврядування та медичного закладу, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів міського бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо.
Невжиття Черкаською міською радою заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.
Аналогічної позиції щодо стягнення коштів на користь закладу охорони здоров`я притримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 по справі «Хаммерн (Hammern) проти Норвегії» (скарга №30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним постановленого йому у вину діяння. Положення пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено.
Велика палата Верховного суду зробила свій висновок щодо поняття «нездійснення або неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» (справа № 912/2385/18 від 26.05.2020), відповідно до якого бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 визначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, про що вказується в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.
Слід звернути увагу, що згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 вказано, що прокурор, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає можливість такому органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави. 
Невжиття компетентним органом відповідних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність такого органу. 
Так, згідно листа КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 16.01.2026 року, заклад самостійно не здійснює заходів щодо відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень, а відповідно листа Черкаської міської ради від 12.01.2026 року Черкаська міська рада не буде вживати самостійні заходи представницького характеру у справах про відшкодування коштів на лікування потерпілих осіб у кримінальних провадженнях. 
Верховний Суд неодноразово наголошував, що держава може вступати як в адміністративні (публічні), так і цивільні (господарські) правовідносини. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками таких правовідносин. 
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Тому поведінка органів, через які вона діє у цивільних відносинах, розглядається як відповідна поведінка держави в них. 
Отже, у суспільних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Метою участі держави в особі відповідних органів у цивільних (господарських) правовідносинах є насамперед задоволення приватного інтересу держави.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у п. п. 82–84 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц дійшла до висновку, що незалежно від того, хто саме звернувся до суду – орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (у тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. 
Змістом правовідносин за участю держави є права, обов`язки та інтереси самої держави, які вона реалізує через відповідного суб`єкта, а не приватні права, обов`язки та інтереси цього суб`єкта, який бере безпосередню участь у певних правовідносинах від імені держави.
Наведене кореспондується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 910/18605/19, викладеним у постанови від 25.08.2022, за яким, визначаючи одним із позивачів суб`єкта, через якого держава бере участь у правовідносинах, прокурор не здійснює захисту його інтересів, а захищає порушені інтереси держави, які тісно пов`язані з діяльністю або повноваженнями такого суб`єкта. 
Тож фактичним позивачем у позові, поданому в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор, а отже, судовому захисту підлягає порушений інтерес держави, а не приватний інтерес суб`єкта, через якого держава діє в цивільних правовідносинах.
Таким чином, враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право прокурора на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до міського бюджету.
Згідно п. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.
У зв`язку з цим, маючи усі необхідні підстави та повноваження, заступник керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах Черкаської міської ради та Національної служби здоров`я України для захисту інтересів держави у бюджетній сфері.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.
Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір, відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави у сумі 1331,20 грн.
На підставі наведеного, ст. 1206 ЦК України, керуючись ст.ст. керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 15 445 грн., 17 коп., які перерахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA978999980313080115000026011, отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р.н/24060300, ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), витрати на лікування ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави в особі Черкаської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4191 грн. 98 коп. в дохід місцевого бюджету на рахунок: UA198999980313060115000023759, отримувач: ГУК у Черк. Обл./тг м. Черкаси/24060300, код ЄДРПОУ 37930566, банк: Казначейство України (ЕАП), витрати на лікування ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1331,20 грн. судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий:	  	Р.  В.  Демчик