Справа № 756/12721/24
Провадження № 2/369/2377/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
за участю:
представника позивача Криницької Н.В.,
представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу №756/12721/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ПЛЮС» - адвокат Введенський Денис Олександрович звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ПЛЮС» (далі - Позивач), як продавцем, та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , як покупцем, 13 лютого 2017 року укладено 25 договорів купівлі-продажу майнових прав №№ 2/1-2/25 (далі - Договори). Договори сторонами не розривались, недійсними у судовому порядку не визнавались.
За вказаними Договорами ОСОБА_3 придбав майнові права на окремі об`єкти нерухомого майна, що на момент укладення Договорів мали бути побудовані Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані Договори були у повному обсязі виконані Позивачем, усі Об`єкти нерухомого майна були побудовані Позивачем та після введення в експлуатацію будівлі готельного типу, у яких вони були розміщені, Об`єкти нерухомого майна були передані у власність ОСОБА_3 за актами приймання-передачі нерухомості.
Після підписання актів приймання-передачі нерухомості ОСОБА_3 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на кожний окремий Об`єкт нерухомого майна, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
При цьому, як зазначає представник позивача, Позивач свої зобов`язання перед ОСОБА_3 за його життя виконав у повному обсязі, водночас, останній не здійснив розрахунок за кожним з 25-ти укладених Договорів, що призвело до виникнення у нього заборгованості перед Позивачем за невиконання основного зобов`язання у розмірі 6 287 000,00 грн, а всього з урахуванням розрахованого розміру відповідальності за невиконання грошового зобов`язання станом на 30 вересня 2024 року у розмірі 9 728 608,95 грн.
Представник позивача вказує на те, що усі Договори, укладені між ОСОБА_3 та Позивачем містили аналогічні за змістом умови. 
Так, у пунктах 4.1, 4.2 Договорів сторони погодили, що вартість майнових прав на дату укладення даного Договору, визначена в Додатку № 2, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 4.1. Договору). Внесення грошових коштів, зазначених в п. 4.1 Договору, проводиться Покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок Продавця, або готівкою в касу Продавця з дати підписання цього Договору купівлі-продажу майнових прав (п. 4.2. Договору).
Як зазначає представник позивача, у реквізитах Договорів був зазначений банківський рахунок Позивача, відкритий у АТ КБ «Приват Банк», проте, ОСОБА_3 не вносив кошти ні на банківський рахунок, ні в касу Позивача, що підтверджується виписками з рахунків Позивача, відкритих у АТ КБ «Приват Банк» та відсутністю квитанцій до прибуткових касових ордерів.
Так, після підписання актів приймання-передачі нерухомого майна, ОСОБА_3 не здійснив розрахунок з Позивачем за Договорами, чим на думку представника позивача порушив прийняті на себе договірні зобов`язання та ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, що і є підставою для звернення Позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання зобов`язань за договорами.
Крім того, п. 6.1 Договорів передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України, на підставі чого, представником позивача зроблено розрахунок заборгованості сторони відповідача перед позивачем, що складає 9 728 608,95 грн. (6 287 000,00 (сума основного боргу) + 2 805 889,20 (інфляційні втрати) + 635 719,75 (3% річних)).
В обґрунтування належності відповідачів у справі, представник позивача зазначив, що Договори були укладені ОСОБА_3 у період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , відповідно, придбані за Договорами Приміщення є об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Крім того, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадщину прийняла його мати - ОСОБА_1 . Таким чином, належними відповідачами у вказаній справі, на думку представника позивача, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, з метою захисту праві позивача, представник позивача звертається до суду та просить:
1.Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Плюс» заборгованість за Договорами купівлі-продажу майнових прав від 13 лютого 2017 року №№ 2/1-2/25 у загальному розмірі 9 728 608,95 грн., що включає в себе:
-основну заборгованість за Договорами у розмірі 6 287 000,00 грн.;
-інфляційні втрати за Договорами (відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) у розмірі 2 805 889,20 грн.;
-три проценти річних від загальної простроченої суми за Договорами (відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) у розмірі 635 719,75 грн.;
2.Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленд Плюс» понесені Позивачем судові витрати, зокрема, сплачений судовий збір у розмірі 116 743,31 грн., та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ПЛЮС» - адвоката Введенського Дениса Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі №756/12721/24 було відмовлено.
31 січня 2025 року на адресу суду від представника відповідача-1 ОСОБА_1 - адвоката Котової Юлії Ігорівни надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 стверджує про те, що всі Договори були оплачені її сином ОСОБА_3 у готівковий спосіб, про що свідчить підписаний сторонами акт приймання-передачі нерухомості по кожному Договору. Як зазначає представник відповідача-1, з моменту підписання Сторонами Договорів, актів до них і до дня смерті покупця ОСОБА_3 від позивача не було направлено жодних вимог, претензій або листів про припинення Договорів у порядку, який визначений ЦК України та умовами Договорів, або інших претензій. Також сторона відповідача посилається на те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки нотаріус відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Крім того, зі змісту наданих позивачем документів та відміток, вчинених на них нотаріусом вбачається, що такі документи містяться в матеріалах спадкової справи № 244/2023 у Восьмій київській державній нотаріальній конторі. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. Надаючи копії документів із спадкової справи, які стосуються фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та спадкодавця ОСОБА_3 , ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» не надало доказів законності отримання товариством вказаних документів, а з огляду на положення Закону України «Про нотаріат» у ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» такі законні підстави відсутні. Враховуючи викладене, такі докази є недопустимими, а отже не підлягають врахування судом при вирішенні справи. Крім того, з настанням терміну оплати вартості майнових прав за Договорами (17 лютого 2017 року), і у разі не виконання покупцем такого зобов`язання, у Позивача виникло право вимоги вже з наступного дня - з 18 лютого 2017 року, і протягом трьох років Позивач мав би звернутися до суду за захистом своїх, як він вважає, порушених прав. Однак протягом строку позовної давності (з 18 лютого 2017 року по 18 лютого 2020 року) до суду не звернувся. Таким чином, Відповідач-1, ОСОБА_1 , також заявила про застосування позовної давності за даним позовом.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2025 року заяву представника позивача ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» - адвоката Введенського Дениса Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі №756/12721/24 було задоволено частково та накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 ..
12 лютого 2025 року на адресу суду від представника відповідача-2 ОСОБА_2 - адвоката Зінченка Олександра Володимировича надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 позов не визнала з наступних підстав. Так, представник відповідача-2 зазначає, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у вказаній справі, оскільки позивач не надав до позовної заяви витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, а лише посилався на постанову державного нотаріуса як доказ, законність отримання якого суду не підтверджена. Таким чином, майно не може визнаватись спільним сумісним майном подружжя. Крім того, відповідач-2 за заявила про застосування позовної давності, оскільки початок перебігу строку для позивача почався ще з моменту підписання договору між сторонами, а тому станом на момент звернення до суду з позовом строк позовної давності було значно пропущено. Також відповідач-2 зазначила, що їй достеменно відомо про те, що померлий ОСОБА_3 за життя повністю оплатив вартість майнових прав за укладеними договорами готівковими коштами, передача яких частково проводилась також і за участі відповідача-2. На підставі викладеного, представник відповідача-2 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
28 серпня 2025 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» - адвоката Криницької Наталії Віталіївни надійшли додаткові пояснення, у яких остання зазначила щодо наданих Позивачем копій документів, які містяться у матеріалах спадкової справи № 244/2023, що Доступ до її матеріалів та копії Позивач отримав у ході розгляду Постійно діючим третейським судом при Торгово-промисловій палаті України справи № 3/2024/19.0-7.4 за позовом громадянина ОСОБА_5 до громадянина ОСОБА_3 та ТОВ «Ленд Плюс» про стягнення заборгованості. Крім того, щодо строків позовної давності вказала, що у зв`язку із карантинними обмеженнями та воєнним станом, перебіг строків переривався, з огляду на що, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у межах строків позовної давності.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 лютого 2026 року заяву представника позивача ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» - адвоката Криницької Наталії Віталіївни про відмову від позову в частині у цивільній справі № 756/12721/24 було задоволено, прийнято відмову позивача від позову у частині позовних вимог до ОСОБА_2 у цивільній справі № 756/12721/24 та закрито провадження у справі в цій частині у зв`язку із відмовою позивача від позову.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги до ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягав на їх необґрунтованості та просив застосувати строки позовної давності.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Статтею 328 ЦК України закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.
Відповідно до положень ст. 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частинами 1, 3 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Судом встановлено, що 13 лютого 2017 року між ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС», як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, укладено 25 договорів купівлі-продажу майнових прав №№ 2/1-2/25.
Факт підписання договорів купівлі-продажу сторонами не оспорюється, а тому у силу вимог статті 82 ЦПК України не потребує доказування.
Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Усі Договори, укладені між ОСОБА_3 та ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» містять аналогічні за змістом умови.
Так, п. 2.1. укладених Договорів та Додатків № 1 (Специфікація) до них встановлено, що продавець продав, а покупець придбав майнові права на нерухомість, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 2.5. Договорів встановлено, що Покупець зобов`язується сплатити Продавцю кошти, у розмірі, що буде визначений згідно п. 2.4. Договору, до моменту підписання Акту приймання-передачі майнових прав за цим Договором.
Згідно п. 2.9. Договору, оплата вартості майнових прав провадиться: - одним єдиним платежем у повному обсязі; - або у відповідності із графіком фінансування платежами у розмірах та строки, що передбачені Договором, згідно Додатку №4 до вказаного Договору.
Відповідно до п. 4.2. Договору, внесення грошових коштів, зазначених в п. 4.1 Договору, проводиться Покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу на поточний рахунок Продавця або готівкою в касу продавця з дати підписання договору Купівлі-продажу майнових прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Згідно з частинами 1 - 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Пунктом 3.3. Договору встановлено, що Продавець здійснює передачу майнових прав на Нерухомість в порядку та на умовах визначених в статті 5 цього Договору, за умови належного і повного виконання Покупцем всіх прийнятих на себе зобов`язань за ним.
Згідно п. 5.1. Договору, передача майнових прав на Нерухомість у власність Покупцю здійснюється по Акту прийому-передачі майнових прав на Нерухомість, який підписується повноважними представниками Сторін.
18 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ПЛЮС» та ОСОБА_3 підписано Акти приймання-передачі нерухомості до укладених між сторонами договорів купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року №№ 2/1-2/25.
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №398807103 від 11 жовтня 2024 року, ТОВ «ЛЕНД ПЛЮС» передало, а ОСОБА_3 прийняв майнові права та, в подальшому, зареєстрував за собою право власності на приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- Приміщення № 201, загальною площею 23,7 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/1, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 202, загальною площею 14,9 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/2, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 203, загальною площею 18,2 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/3, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 204, загальною площею 32,7 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/4, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 205, загальною площею 26,1 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/5, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 206, загальною площею 27,7 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/6, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 207, загальною площею 26,9 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/7, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 208, загальною площею 28,9 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/8, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 209, загальною площею 27,3 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/9, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 210, загальною площею 27,2 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/10, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 211, загальною площею 26,0 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/11, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 212, загальною площею 27,7 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/12, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 213, загальною площею 26,8 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/13, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 214, загальною площею 28,9 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/14, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 215, загальною площею 30,2 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/15, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 216, загальною площею 31,3 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/16, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 217, загальною площею 17,0 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/17, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 219, загальною площею 26,9 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/19, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 221, загальною площею 24,6 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/21, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 222, загальною площею 25,0 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/22, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 223, загальною площею 23,7 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/23, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 224, загальною площею 23,8 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/24, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ;
- Приміщення № 225, загальною площею 26,1 кв.м., документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, майнових прав, серія та номер: 2/25, виданий 13.02.2017, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 18.05.2021, видавник: ТОВ "Ленд Плюс" та ОСОБА_3 ..
Дослідивши умови укладених між сторонами договорів купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року №№ 2/1-2/25 та Додатків до них, суд приходить до висновку, що підписання між сторонами Актів приймання-передачі нерухомого майна та реєстрація ОСОБА_3 за собою права власності на об`єкти нерухомого майна є підтвердженням того, що продавець визнав виконання покупцем свого обов`язку з оплати вартості майнових прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) вказано, що договір купівлі-продажу є консенсуальним договором. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Вислів у цій нормі «передає або зобов`язується передати», «приймає або зобов`язується прийняти» не означає, що договір купівлі-продажу може бути реальним або консенсуальним за вибором сторін, залежно від того, чи визначили сторони в договорі, що продавець передає майно, чи що він зобов`язується його передати. Натомість це означає, що договором може бути передбачено виконання зобов`язання, що виникає з договору купівлі-продажу, одночасно з укладенням договору або в майбутньому. При цьому ані реальним, ані консенсуальним договором не передбачається виконання зобов`язання, що виникає з договору, в минулому. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.
У пункті 7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) викладено висновок, що порушення встановленої законодавством граничної суми розрахунків може мати наслідком передбачені законодавством заходи відповідальності, але не впливає на чинність розрахунків і не заперечує самого факту проведення розрахунків. Отже, ані встановлення факту нездійснення розрахунків у безготівковій формі, ані наявність законодавчої заборони на здійснення розрахунків готівкою понад певну граничну суму, не може вважатись підтвердженням того, що фактичні розрахунки сторонами в готівковій формі не здійснювались.
Дослідивши умови укладених між сторонами договорів купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року №№ 2/1-2/25 та Додатків до них, суд приходить до висновку, що підписання між сторонами Актів приймання-передачі нерухомого майна та реєстрація ОСОБА_3 за собою права власності на об`єкти нерухомого майна є підтвердженням того, що продавець визнав виконання покупцем свого обов`язку з оплати вартості майнових прав.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03 вересня 2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 51 року, про що 02 вересня 2023 року складено відповідний актовий запис № 15286.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , є його мати - ОСОБА_1 , оскільки його дружина - ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини у встановленому законом порядку.
Зважаючи на наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, умови договору про отримання продавцем оплати повної вартості нерухомого майна, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у рахунок вартості майнових прав за Договорами купівлі-продажу від 13 лютого 2017 року №№ 2/1-2/25, так як розрахунок за договором між сторонами фактично відбувся, оскільки з умов договору купівлі-продажу випливає факт розрахунку за майно до моменту укладення Актів приймання-передачі нерухомості, що сторони підтвердили своїми підписами у вказаних документах.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Застосування принципу змагальності виключає можливість застосування концепції негативного доказу.
У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13 Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Аналогічна позиція міститься у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 листопада 2024 року по справі № 686/28882/23 (провадження 61-13125св24).
З огляду на викладене, оскільки позивачем не доведено факт нездійснення ОСОБА_3 оплати вартості майнових прав за Договорами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав.
Частинами 2-4 ст. 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.
Суд зазначає, що дії позивача під час укладення договору купівлі-продажу, зокрема, зазначення у ньому про проведення розрахунку до підписання Актів приймання-передачі нерухомості, а надалі оспорення такого факту, не можуть вважатися добросовісними, тому не підлягають захисту у судовому порядку через зловживання стороною своїми правами.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76, 83, 89, 141, 258-260, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав, - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:          Інна ФІНАГЕЄВА