СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/2946/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.,
за участю:
секретаря судового засідання: Пархоменко О.В.;
представника позивача – Бенденжук Л.О.;
представника відповідача - Паркулаб А.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. №429 Х/1) на додаткове рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Жиляєва Є.М. 03.02.2026 (повний текст складений 06.02.2026) у справі №922/2946/25 
за позовом Харківської міської ради
до Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство №16363"
про стягнення 10 331 343,70грн
УСТАНОВИВ: 
Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 10331343,70 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Роганській, 160 у м Харкові відповідно до договору оренди землі від 15.04.2005, зареєстрованого 15.04.2005 за №8246/05, за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2946/25 у позові відмовлено повністю.
13.01.2026 відповідач звернувся до Господарського суду Харківської області через систему "Електронний суд" з заявою про ухвалення додаткового рішення (вх. №998), в якій просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 160000,00грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25 задоволено заяву ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство №16363" про ухвалення додаткового рішення (вх. №998 від 13.01.2026).
Стягнуто з Харківської міської ради на користь ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" 160000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу є співмірними, обґрунтованими, та документально підтвердженими, у зв`язку з чим суд погодився з обсягом наданих адвокатом послуг та їх вартістю.
Судом враховано, що позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надано, та враховуючи, що у позові відмовлено повністю, і відповідачем доведено понесення адвокатських витрат у розмірі 160000,00 грн, за висновком суду витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані позивачем на користь відповідача повністю.
02.03.2026 Харківська міська рада звернулась до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" з апеляційною скаргою, в якій просить суд:
1. Визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі № 922/2946/25. 
2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі № 922/2946/25. 
3. Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" про ухвалення додаткового рішення. 
4. Справу розглядати за участю представника Харківської міської ради. Про час, дату та місце розгляду справи повідомити у встановленому законом порядку.
Скаржник вважає завищеним і таким, що не відповідає критеріям розумності встановлення компенсації гонорару у розмірі 160000 грн, оскільки відповідний розмір необґрунтований належним чином. Адвокат приймав участь у справі у судовому засіданні особисто, у той час явка не визнавалась обов`язковою, а суд доводив до відома учасників про можливість участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Більш того, з протоколу судового засідання від 22.01.2026 не вбачається, що суд надавав відповідачу дозвіл на надання додаткових пояснень з окремого питання, у зв`язку з чим можливо дійти висновку, що представник відповідача з власної ініціативи, а не з урахуванням вимог ст. 161 ГПК України подав додаткові пояснення. Крім того, звертає увагу, що в матеріалах справи міститься 2 клопотання про зупинення провадження у справі, але у їх задоволені було відмовлено. 
Враховуючи викладене, позивач вважає, що такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника відповідача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер.
Також посилається на те, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.03.2026 справу №922/2946/25 передано на розгляд суду у складі колегії: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 30.03.2026 для подання заяв та клопотань. Призначено справу до розгляду на 14.04.2026 о 12:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. 
В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 14.04.2026 приймав участь представник позивача та представник відповідача. 
Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 оголошено перерву в розгляді справи до 05.05.2026 до 12:15год.
В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 05.05.2026 приймав участь представник позивача (апелянта). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, будь – яких клопотань не подавав. Про дату та час судового засідання повідомлений в судовому засіданні 14.04.2026 під розписку.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2026 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги Харківської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25 до 11.05.2026 до 12:15год у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 131.
07.05.2026 до Східного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд:
1. Визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву і поновити його; 
2. Апеляційну скаргу Харківської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі № 922/2946/25 — залишити без задоволення; додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі № 922/2946/25 — залишити без змін.
Запечечуючи проти доводів апеляційної скарги посилається на те, що маючи можливість і процесуальне право заперечити розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, навести доводи щодо їх неспівмірності зі складністю справи, обсягом наданих послуг тощо, Харківська міська рада ані до судового засідання 03.02.2026, ані під час розгляду справи відповідного клопотання у порядку ч. 5 ст. 126 ГПК України не подала.
Відповідач вважає, що аргументація апеляційної скарги Харківської міської ради ґрунтується на доводах, які скаржник не заявив у суді першої інстанції, а отже, ці доводи перебувають за межами апеляційного перегляду в розумінні ст. 269 ГПК України.
На переконання відповідача, у випадку фіксованого гонорару від відповідача не вимагається доведення відомостей про витрачений час, а від суду — оцінка кожної дії адвоката. Достатньо встановлення факту узгодженого фіксованого розміру у договорі, його реальної сплати та надання послуг — що в даній справі повністю підтверджено. Розмір гонорару у 160000грн є цілком співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін. У межах справи адвокатом виконано значний обсяг роботи: первинний аналіз матеріалів справи, аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, підготовка тексту відзиву із залученням релевантної правової позиції, збір доказів, підготовка додатків до відзиву, підпис і подача відзиву, підготовка та особиста участь у судових засіданнях, усні і письмові консультації, складання процесуальних документів, документальне оформлення наданих послуг. Перелічені послуги відображені як у п. 1 розрахунку № 1, так і в акті виконаних робіт від 30.12.2025.
Відповідач наголошує, що фактичність витрат підтверджена платіжною інструкцією № С12434 від 20.10.2025 на суму 160 000 грн (тобто витрати реально понесені, а не лише декларовані); неминучість витрат випливає з самого факту звернення Харківської міської ради до суду з позовом про стягнення понад 10,3 млн грн, що зумовило для відповідача об`єктивну необхідність організації кваліфікованого правничого захисту; обґрунтованість розміру (1,55 % від ціни позову) є безперечною з огляду на складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи та досягнутий результат.
Клопотання про поновлення строку на подання відзиву відповідач обґрунтовує тим, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження за скаргою Харківської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі № 922/2946/25, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. При прийнятті до провадження Східним апеляційним господарським судом справи 922/2946/25 судом не було додано до учасників справи представника ТДВ «Харківське автотранспортне підприємство № 16363» адвоката Паркулаба А.В., хоча зазначений представник представляв відповідача у суді першої інстанції, і, згідно наявного в матеріалах справи ордера, мав право і на представництво в Східному апеляційному господарському суді. У зв`язку з чим, представник відповідача адвокат Паркулаб А.В. невідкладно, одразу після надходження апеляційної скарги до суду, подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи) від 27.02.2026. Після подання відповідного клопотання представнику був наданий доступ до справи 922/2946/25 (провадження 322Х), проте не до справи 922/2946/25 (провадження 429Х). Виявивши відсутність доступу до справи 922/2946/25 (провадження 429Х), представник відповідача адвокат Паркулаб А.В. подав повторно клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 14.04.2026, в якому наголосив, що доступ до справи 922/2946/25 (провадження 429Х) так і не надано, і повторно просив надати такий доступ, який було надано 06.05.2026 о 16.15, і після цього без зволікання, адвокат подав відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення. 
В судовому засіданні 11.05.2026 приймали участь представник позивача та відповідача.
Представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване додаткове рішення скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" про ухвалення додаткового рішення.
Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив оскаржуване додаткове рішення залишити без змін, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, який просив долучити до справи, визнавши причини пропуску строку, встановленого для подання відзиву, поважними та поновити строк на подання відзиву.
Надаючи оцінку доводам, викладеним в клопотанні та усним поясненням представника відповідача, висловленим в судовому засіданні, колегія суддів зазначає, що строк для подання відзиву на апеляційну скаргу був визначений ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026. За змістом частин 1, 2 статті 119 ГПК України, поновленню підлягають строки, встановлені законом, тоді як процесуальні строки, встановлені судом, підлягають продовженню.
Керуючись загальновизнаним принципом права "jura novit curia" ("суд знає закони"), згідно з яким суд самостійно здійснює правову кваліфікацію заяв учасників справи, виходячи з їхнього фактичного змісту, колегія суддів розцінює висловлену позицію відповідача, як прохання про відновлення можливості реалізації його процесуального права.
Враховуючи, що частина 2 статті 119 ГПК України наділяє суд імперативним правом продовжити встановлений ним строк з власної ініціативи суду, з метою дотримання засад рівності, змагальності господарського процесу та забезпечення права особи на висловлення своєї правової позиції (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), суд апеляційної інстанції дійшов висновку продовжити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву до дня його фактичного подання, а сам відзив прийняти та долучити до матеріалів справи, у зв`язку з чим викладені в ньому доводи досліджуються судом під час ухвалення цієї постанови.
Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши в судовому засіданні представника позивача (апелянта) та представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Господарського суду Харківської області перебувала справа за позовною заявою Харківської міської ради Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363", про стягнення 10331343,70грн заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Роганській, 160 у м Харкові відповідно до договору оренди землі від 15.04.2005, зареєстрованого 15.04.2005 за №8246/05.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у справі №922/2946/25 у позові відмовлено повністю.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 у даній справі залишено без змін.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
12.11.2025 відповідач направив до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що у зв`язку з розглядом справи відповідач поніс судові витрати – витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 160000грн згідно договору №163-259-1/10-25 від 17.10.2025 про надання професійної правничої допомоги адвоката, розрахунку №1 до нього.
У відзиві на позовну заяву було вказано, що з ним не може бути наданий документ - акт виконаних робіт до договору №163-259-1/10-25 від 17.10.2025, який буде наданий до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України. До відзиву на підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем було надано:
- копію договору №163-259-1/10 25 від 17.10.2025 про надання професійної правничої допомоги адвоката, 
- розрахунок №1 до договору №163-259-1/10 25 від 17.10.2025 про надання професійної правничої допомоги адвоката; 
- рахунок-фактуру до договору №163-259-1/10-25 від 17.10.2025; 
- платіжну інструкцію №С12434 від 20.10.2025.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
12.01.2026 до суду першої інстанції надійшли додаткові пояснення відповідача, до яких, зокрема, було додано акт виконаних робіт від 30.12.2025.
13.01.2026 від відповідача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх.№998), в якій відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 160000,00 грн. 

Судом встановлено, що предметом договору №163-259-1/10-25 від 17.10.2025, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Паркулаб і партнери" (Виконавець) є надання Виконавцем правової інформації, консультацій і роз`яснень, підготовка доказів, позовної заяви, процесуальних документів і участь в провадженні в суді першої і другої інстанції у справі за позовом Харківської міської ради до ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" про стягнення заборгованості, справа 922/2946/25.
Представництво інтересів відповідача в суді здійснювалось адвокатом Паркулабом А.В. В матеріалах справи наявний ордер Серія АР № 1271766 від 20.10.2025, виданий адвокатом АО "Паркулаб і партнери" на представництво інтересів ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство № 16363", зокрема, у Господарському суді Харківської області адвокатом Паркулабом А.В.
В розділі 1 Договору сторони узгодили, що зміст обсяг, і вартість послуг, що надаються, узгоджується у розрахунках суми вартості послуг, які є невід`ємними частинами цього договору.
Відповідно до пункту 4.1 Договору, професійна правнича допомога адвоката, представництво в суді та інші види професійної правничої допомоги, які надаються відповідно до договору, оплачується Клієнтом відповідно до розрахунків суми вартості послуг, які є невід`ємними частинами цього договору, встановлюють обсяг і вартість послуг, що надаються. Встановлюється порядок обчислення гонорару виконавця — фіксований розмір, або погодинна оплата.
Відповідно до розрахунку №1 до Договору сторони узгодили надання Виконавцем наступних послуг: назва послуги "Підготовка відзиву і участь в провадженні в суді першої інстанції"; зміст послуги "Первинний аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, з висновками щодо судової перспективи справи і використанням релевантної практики підчас підготовки відзиву; підготовка тексту відзиву; збір доказів, замовлення перекладу документів (за необхідності); підготовка додатків до відзиву (в двох екземплярах); підпис і подача відзиву; підготовка заперечення (за необхідності); підготовка і участь у судових засіданнях (за необхідності); отримання судового рішення і виконавчих листів; усні і письмові консультації; складання процесуальних документів (клопотань, заяв тощо) за необхідності; документальне оформлення наданих послуг"; вартість послуги: 160000 грн. 
Згідно п. 2 розрахунку: встановлюється порядок обчислення гонорару Виконавця - фіксований розмір.
З платіжної інструкції №С12434 від 20.10.2025 убачається, що позивач - ТДВ "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" сплатило на користь Адвокатського об`єднання "Паркулаб і партнери" 160000грн згідно договору №163-259-1/10-25 вiд 17.10.2025.
З акту виконаних робіт від 30.12.2025 до Договору убачається, що Виконавець надав, а Клієнт прийняв послугу: "Підготовка відзиву і участь в провадженні в суді першої інстанції", яка включає в себе: "Первинний аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, з висновками щодо судової перспективи справи і використанням релевантної практики підчас підготовки відзиву; підготовка тексту відзиву; збір доказів; підготовка додатків до відзиву; підпис і подача відзиву; підготовка і участь у судових засіданнях; усні і письмові консультації; складання процесуальних документів (клопотань, заяв тощо); документальне оформлення наданих послуг". Вартість послуги 160000 грн.
Отже, сторони договору про надання правничої допомоги узгодили форму гонорару у фіксованому розмірі.
Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності, господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
За приписами частини шостої цієї ж статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, процесуальне законодавство надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди з розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 775/9215/15ц).
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів також виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частини четверта - шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України визначають випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
У пункті 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 зазначено таке: "Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи".
Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення у даній справі суд першої інстанції за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, з урахуванням того, що позивачем відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надано, врахувавши результат розгляду спору (відмова у позові) не знайшов правових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які, в свою чергу, визнав співмірними, обґрунтованими та документально підтвердженими, з урахуванням чого дійшов висновку про задоволення заяви відповідача в повному обсязі та покладення на Харківську міську раду судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в розмірі 160000,00грн.
Проте, Східний апеляційний господарський суд з зазначеним висновком не погоджується, враховуючи наступне.
Суд погоджується з висновками Господарського суду Харківської області, що витрати відповідача на правничу допомогу є доведеними, необхідними та документально підтвердженими. Надані адвокатом послуги відповідають положенням Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" щодо видів адвокатської діяльності, змісту договору про надання правової допомоги та матеріалам даної справи.
Разом з тим, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.
Як зазначалось вище, суд може з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Судова колегія враховує, що під час розгляду судом першої інстанції заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу міська рада не заявляла клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
Разом з тим, Східний апеляційний господарський суд враховує обсяг складених представником відповідача процесуальних документів та вчинених дій, та зазначає, що, під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача підготував та подав: клопотання про зупинення провадження (20.05.2025 та 12.11.2025), клопотання про долучення доказів від 03.11.2025 в доповнення до клопотання про зупинення провадження від 20.10.2025, відзив на позовну заяву (12.11.2025) та додаткові пояснення (12.01.2026). Під час розгляду справи в суді першої інстанції відбулось 7 судових засідань, з яких в 6 (шести) представники приймали участь особисто в приміщенні суду (загальна тривалість яких складає не більше 2-х годин).
Разом з тим, відзив на позовну заяву фактично дублює доводи позовної заяви, поданої відповідачем до адміністративного суду (справа №520/27925/25), копію якої відповідач долучав до справи разом з клопотанням про зупинення провадження у справі. Як відзив на позовну заяву, так і позовна до адміністративного суду містять однакові додатки. Поряд з цим, поданню відзиву у межах даної справи передувало подання позову до адміністративного суду, отже підготовка та складання відзиву, а також формування його додатків саме у даній справі не потребувало значного часу та опорацюванню великої кількості документів, не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням наведеного, Східний апеляційний господарський суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 160000,00грн є завищеними щодо іншої сторони спору, та у даному випадку з огляду на предмет, складність та обставини справи, обсяг наданих послуг та витрачений адвокатом час у повній мірі не відповідають принципам справедливості, розумності, адже правовідносини сторін у даній справі не містять окремих нетипових обставин.
При цьому, апеляційний господарський суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює вказані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі.
У даному випадку безпідставними є вимоги апелянта щодо повної відмови у задоволенні вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, позаяк самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат. 
Суд апеляційної інстанції не вважає також обґрунтованими доводи апелянта щодо наявності в матеріалах справи двох клопотань про зупинення провадження, в задоволенні яких відмовлено та зазначає, що адвокат самостійно визначає стратегію та засоби захисту інтересів клієнта. Окрім того, вирішення долі клопотання про зупинення провадження у справі залежало від наслідків її розгляду судом, тобто було поза волею адвоката. А тому, останній (не будучі наперед обізнаним про результати розгляду справи) цілком логічно використовував всі доцільні, на його думку, та законні засоби захисту.
Недоречними також є посилання апелянта на можливість участі представника відповідача під час розгляду справи в режимі відеоконференції та відсутність необхідності фізичної присутності у судовому засіданні, оскільки участь представника (особисто або в режимі відеоконференції) не змінює фіксований розмір гонорару, погоджений сторонами в договорі. 
Разом з тим, сам факт погодження сторонами договору про надання правничої допомоги фіксованого розміру гонорару не зобов`язує суд покладати повну суму такого гонорару на іншу сторону спору. Суд втручається не у договірні відносини між адвокатом і клієнтом, а виключно вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами процесу, оцінюючи їх співмірність та обґрунтованість, враховуючи при цьому, що розмір гонорару має бути розумним та виправданим.
Оцінивши обсяг фактично наданих послуг, характер спору, відсутність підвищеної складності справи, обсяг та зміст поданих процесуальних документів, тривалість судових засідань, колегія суддів дійшла висновку про не покладення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 160000грн на Харківську міську раду, часткове задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового рішення та покладення на позивача витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 60000,00грн як таких, що відповідають критеріям справедливості та розумності їхнього розміру. У решті заявлених вимог слід відмовити.
З урахуванням вищевикладеного, доводи апелянта знайшли часткове підтвердження під час перегляду оскаржуваного судового додаткового рішення, а тому додаткове рішення суду першої інстанції про задоволення заяви відповідача підлягає скасуванню в частині задоволених вимог заяви про ухвалення додаткового рішення в розмірі 100000грн. В іншій частині додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25 слід залишити без змін.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ч.1 ст. 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ: 
Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.
Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25 скасувати в частині задоволених вимог заяви про ухвалення додаткового рішення в розмірі 100 000грн та ухвалити нове рішення про відому у задоволенні цих вимог. 
В іншій частині додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25 залишити без змін.
Викласти резолютивну частину додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 у справі №922/2946/25 в наступній редакції:
"Заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" про ухвалення додаткового рішення (вх. №998 від 13.01.2026) – задовольнити частково.
Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код ЄДРПОУ 04059243) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" (61172, м. Харків, вул. Роганська, 160, код ЄДРПОУ 01332106) 60000грн витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог заяви відмовити".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 18.05.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін