Дата документу 30.04.2026	Справа № 554/15073/25	
 	Провадження № 2/554/1412/2026	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року м.Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави в складі суду :
судді Блажко І.О. 
при секретарі Ревека К.О.
з участю позивача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою,-
В С Т А Н О В И В:
17 жовтня 2025 року  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортною пригодою. Позов обгрунтований тим, що 09 липня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача ОСОБА_3 та автомобіля, що належить ОСОБА_2 та який знаходився під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження, а водій автомобіля під час ДТП зазнала сильного душевного потрясіння та стресу, перебувала у небезпеці для життя. Факт вини відповідача у даній ДТП підтверджується постановою суду від 23 липня 2025 року у справі №554/10740/25, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю позивача завдано майнової шкоди на суму 153285,93 грн. Окрім того позивач понесла витрати на проведення експертизи у сумі 8600 грн. Таким чином загальна сума прямого матеріального збитку становить 161885,93 грн. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000 грн. У досудовому порядку відповідач не сплатила кошти позивачам, досудова вимога, яка вручена 26.08.2025 залишена без реагування з боку останньої. Крім того позивачі прохають стягнути із відповідача 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на суму 161885,93 грн. починаючи з 27 серпня 2025 року. Також прохали стягнути із відповідача на користь позивачів судовий збір в сумі 2830,06 грн.
20.10.2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №554/15073/25. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначити на 20 листопада 2025 року о 09.00 годині у приміщенні Шевченківського районного суду м.Полтава за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №№17,18. Викликати у судове засідання учасників справи : позивачів : ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 22.01.2026 витребувати в строк до 24 лютого 2026 року від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 розрахунок заявлених сум, уточнення математичного обгрунтування ціни позову. Позивачам надіслати відповідачу розрахунок заявлених сум, уточнення математичного обгрунтування ціни позову, та докази їх надіслання надати суду. Перейти від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Призначити підготовче судове засідання в Шевченківському районному судді міста Полтави за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №№17,18 на 11.30 годин на 25 лютого 2026 року. Викликати у судове засідання учасників процесу : позивачів : ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; відповідача ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 25.03.2026 закрити підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Призначити розгляд справи по суті в Шевченківському районному суді м.Полтави за адресою - м.Полтава, вул.Навроцького, 5, кабінет №17, 18 на 11.00 годин на 30 квітня 2026 року, викликати у судове засідання учасників процесу : позивачів : ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; відповідача ОСОБА_3 . 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала повністю, прохала задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена. Надіслала суду заяви про розгляд справи без її участі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 20.11.2025, не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена шляхом направлення на останню відому суду адресу : судової повістки, копії ухвали про відкриття провадженні, позовної заяви з додатками, до суду повернуто конверт з відміткою, що одержувач відсутній за вказаною адресою, 18.12.2025, не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена шляхом направлення на останню відому суду адресу : судової повістки, до суду повернуто конверт з відміткою, що одержувач відсутній за вказаною адресою, 22.01.2026 не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена шляхом направлення на останню відому суду адресу : судової повістки, копії ухвали про відкриття провадженні, позовної заяви з додатками, до суду повернуто конверт з відміткою, що одержувач відсутній за вказаною адресою, 25.02.2026 секретарем судових засідань до суду не викликалася, 25.03.2026 не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена шляхом направлення на останню відому суду адресу : судової повістки, копії ухвали про відкриття провадженні, позовної заяви з додатками, до суду повернуто конверт з відміткою, що одержувач відсутній за вказаною адресою, 30.04.2026 не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена шляхом направлення судової повістки та копії ухвали. Відзив на позовну заяву до суду не наданий. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України , у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позову.
Судом встановлено, що 09 липня 2025 року близько 11 год. 54 хв. в м. Полтава по вул. Київське Шосе, 74-Б, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом « Hyundai Elsntra» н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 8.7.3.г. ПДР, проїхала регульоване перехрестя вулиці Київське Шосе та виїзд з ТЦ « Епіцентр» на заборонений жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом « Kia Ceed» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Автомобіль «Kia Ceed» н.з. НОМЕР_2  належить ОСОБА_2 та знаходився під керуванням ОСОБА_1 .
Вказаний факт підтверджений постановою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 23 липня 2025 року, справа № 554/10740/25, провадження № 3/554/1555/2026.
Вказаною постановою ОСОБА_3 визнаною винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Стягнуто судовий збір.
Постанова набрала законної сили.
Згідно висновку експерта № 139 від 09.08.2025 р. по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Kia Ceed реєстраційний № НОМЕР_2 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки Kia Ceed реєстраційний № НОМЕР_2 внаслідок ДТП , на дату оцінки складає 311685,93 грн.
ОСОБА_2 було виплачено 158400 грн. Акціонерним товариством «Страхова компанія ІНГО».
Різниця становить майнову шкоду на суму 153285,93 грн. 
Окрім того позивач понесла витрати на проведення експертизи у сумі 8600 грн. 
Таким чином загальна сума прямого матеріального збитку становить 161885,93 грн.
Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Позивач має право звернутися виключно до винної особи з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не до страхової компанії, яка вже виконала свої зобов`язання.
Оскільки відшкодування, отриманого від страхової компанії позивачу не достатньо для покриття завданих відповідачем збитків, вказані обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом.
У добровільному порядку відповідач не відшкодувала майнову шкоду автомобілю позивача.
В основу рішення , для визначення розміру суми, яка підлягають до стягнення на користь судом покладено висновок експерта № 139 від 09.08.2025 р. по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Kia Ceed реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного судовим експертом Петрушанко В.Ф.
Даний висновок є належним та допустимим доказом. Підстави вважати протилежне у суду відсутні.
Позивачу було виплачено 158400 грн. Акціонерним товариством «Страхова компанія ІНГО».
Різниця становить майнову шкоду , з урахуванням витрат на проведення експертизи у сумі 161885,93 грн.
Оскільки ОСОБА_3 визнано винною у даній ДТП, тому у відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України саме на неї покладається обов`язок відшкодування завданої ним шкоди та сплати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Згідно ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15.
Оскільки виплаченої суми страхового відшкодування позивачу недостатньо для покриття завданої шкоди, ОСОБА_5 звернулася до суду із вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 161885,93 грн.
Крім того, позивач ОСОБА_2 прохала стягнути із відповідача на її користь три відсотка річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання(відшкодування матеріальної шкоди).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Сума 3% річних за період із 27.08.2025 р. по 30.04.2026 року(день винесення рішення ) становить 3783,70 грн.
Індекс інфляції за період із 27.08.2025 р. по 30.04.2026 року становить 10981,18 грн.
Загальна сума 3% річних та індексу інфляції складає 14254,38 грн.
Тому із відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню загальна сума 3% річних та індексу інфляції у розмірі 14254,38 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судові витрати , понесені у зв`язку із розглядом справи, а саме: судовий збір в сумі 2830,06 грн.
ОСОБА_1 прохає також стягнути із відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі.
Тлумачення статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.
Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Тлумачення частини п`ятої статті 23 ЦК України свідчить, що за загальним правилом компенсація моральної шкоди відбувається одноразово. Виключення щодо одноразової компенсації моральної шкоди може бути передбачено таким універсальним регулятором як договір або ж нормою закону.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 10 серпня 2022 року у справі № 210/5096/19 .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду, суд бере до уваги, що в національному та міжнародному законодавстві відсутні чітко визначені критерії для обчислення розміру компенсації моральної шкоди у грошову еквіваленті.
З урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин, характеру спричиненої їй моральної шкоди, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що водій автомобіля Kia Ceed реєстраційний № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 зазнала душевних хвилювань внаслідок ДТП,  тому суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 10 000 грн. із відповідача на користь позивача ОСОБА_1 відповідатиме засадам розумності, виваженості і справедливості.
Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 130,141,239, 263, 350, 354 ЦПК України, суд , -  
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 161 885,93 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних та індекс інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання (відшкодування матеріальної шкоди) у сумі 14254,38 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, а саме : судовий збір у сумі 2 830,06 грн.
Складання повного тексту відкладено на 10 (десять) днів 11 травня 2026 року. 
Позивач – громадянка України, ОСОБА_2 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 .
Позивач – громадянка України, ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_4 .
Відповідач – громадянка України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання – АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_5 .
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного тексту рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження. 
Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2026 року.
Суддя І.О.Блажко