Справа № 459/1052/26
Провадження № 2/444/1506/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Оприск З. Л.
секретар судового засідання Будзан Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства "Львіввугілля" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, м. Сокаль, Шептицький район, Львівська область) про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання.
09 квітня 2026 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.
Позивач у позовній заяві мотивував свої вимоги наступним. З 21.09.2009 р. по 30.01.2025 р. позивач перебував у трудових відносинах на підприємствах вугільної промисловості ДП “Львіввугілля”. 21.09.2009 р. позивач був прийнятий на шахту ВП “Шахта “Межирічанська” ДП “Львіввугілля” учнем гірника підземного на ДКТ, з повним робочим днем під землею, відряджений в УКК на курси гірників підземних і МПУ. З 15.10.2009 р. по 18.11.2009 р. проходив практику учнем гірника підземного і МПУ на ДКТ, а з 26.11.2009 р. після закінчення курсів переведений гірником підземним 3-го розряду на цій же дільниці, з повним робочим днем під землею. 11.01.2011 р. звільнений по переводу на ВП “Шахта “Лісова” ДП “Львіввугілля”. 17.01.2011 р. прийнятий по переводу гірником підземним 3-го розряду на ВП “Шахта Лісова” ДП “Львіввугілля”. 06.12.2011 р. направлений в УКК на курси підземних прохідників, з 04.01.2012 р. по 29.02.2012 р. проходив практику на підземних роботах. Після закінчення курсів 05.03.2012 р. продовжив працювати гірником підземним 3-го розряду. З 07.05.2012 р. переведений прохідником 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах, де працював аж до звільнення з роботи. 30.01.2025 р. позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (профзахворювання). У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у позивача погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. З 2023 року по сьогоднішній день позивач періодично звертається за медичною допомогою у зв`язку із наявністю задишки при незначному фізичному навантаженні, тупим болем в грудній клітці, важкістю у грудях при диханні, сухим надокучливим кашлем, підвищеною пітливістю, загальною слабкістю, болем у попереку, обмеженням рухів, порушенням ходу. Біль періодично проектує в ноги, більше в ліву, затерпання, корчі ніг, також турбує тупий біль в кистях рук, затерпання рук. 28.01.2025 р. Профпатологічним відділенням Львівської обласної клінічної лікарні надано повідомлення про професійне захворювання, виявлене у позивача, а саме: встановлено діагноз Хронічний бронхіт 2 ст., стадія затухаючого загострення, пневмослероз, емфізема легень, ЛН-ІІ ст. Хронічна лівобічна п/крижова радикулопатія з помірним больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями, вегето-сенсорна поліневропатія в/кінцівок. Зазначив, що згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 15.10.2024 р. вбачається, що в період його роботи на шахті позивач підлягав впливу ряду несприятливих виробничих факторів (вугільно-породний пил з вмістом діоксиду кремнію, непостійний переривчастий шум, вібрація, фактори мікроклімату (температура повітря, швидкість руху повітря, відносна вологість повітря), важкість та напруженість трудового процесу). Вказав, що відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2025 р. вбачається, що комісією встановлено, що позивач підлягав дії шкідливих факторів протягом стажу роботи на підприємствах вугільної промисловості 15 років 02 місяці (у цеху в умовах впливу шкідливих факторів), прохідником - 12 років 10 місяців (за професією). Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №97/25/499/В 05.03.2025 р. позивачу первинно встановлено 45% втрати працездатності та встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванні терміном на 1 рік. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) №6-16/85 від 22.01.2026 р. підтверджено професійне захворювання та діагноз: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, пневмослероз, емфізема легень, ЛН II (другого) ст. Хронічна лівобічна попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. Внаслідок тривалої роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці, пов`язаних із впливом виробничих факторів, його стан здоров`я значно погіршився, що спричиняє постійні фізичні страждання, хвилювання за стан здоров`я, обмеження у повсякденному житті та необхідність регулярного лікування і медичних обстежень. У позивача постійно з`являється задишка при незначному фізичному навантаженні, також загальна слабкість, що створює дискомфорт у повсякденному житті. Ще більше йому дошкуляє сухий кашель, важкість у грудях при диханні, підвищена пітливість, які викликані хронічним бронхітом. Також через попереково-крижову радикулопатію, позивача турбує постійний ниючий біль та утруднення рухів. Вказав, що у зв`язку із отриманим професійним захворюванням порушено всі нормальні умови його життя. Він відчуває значні незручності при веденні домашнього господарства, виникають проблеми при виконанні домашньої роботи, яка потребує навіть невеликих фізичних зусиль, він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Професійне захворювання має хронічний характер, у зв`язку з чим негативні наслідки для здоров`я тривають і на даний час. Таким чином, внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано значної моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, пов`язаних із погіршенням стану здоров`я, частковою втратою працездатності та необхідністю постійного лікування. Просив стягнути з Державного підприємства “Львіввугілля” на його користь моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків та набуття професійного захворювання, у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивував наступним. Вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. При влаштуванні на роботу Позивач ОСОБА_1 власноручно підписав заяву, якою підтвердив, що він ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці на шахті, наявністю на робочих місцях небезпечних та шкідливих факторів, можливими наслідками впливу їх на здоров`я, а також правами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах. Позивач засвідчив, що він ознайомлений і згідний з вказаними умовами. Таким чином, Позивач свідомо прийняв ризик роботи в особливих умовах, отримуючи натомість відповідні соціальні та матеріальні преференції. За весь період роботи на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» Позивачу у повному обсязі надавались компенсації за роботу в шкідливих умовах праці. Вказав, що зазначені виплати є фактичним відшкодуванням за роботу в особливих умовах. Звернув увагу, що інвалідність внаслідок професійного захворювання Позивача встановлено з 05.03.2025р. на 1 рік, не безтермінова. Вважає, що витяг №97/25/499/В, на основі якого складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форма П-4 від 12.02.2025року та витяг №97/26/1469/В про відсоток втрати працездатності є підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і не підтверджує факту заподіяння моральної шкоди. В даному випадку позивачем не надано жодних доказів, які б могли підтвердити факт завдання моральної шкоди. Вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано визначений розмір моральної шкоди. Звернув увагу суду на те, що втрата професійної працездатності ОСОБА_1 становить 45%, а це не може свідчити про втрату повної трудової та соціальної реабілітації.
Позивач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив. 
Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив. 
У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази.
З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що з 21.09.2009 р. по 30.01.2025 р. позивач перебував у трудових відносинах на підприємствах вугільної промисловості ДП “Львіввугілля”. 21.09.2009 р. позивач був прийнятий на шахту ВП “Шахта “Межирічанська” ДП “Львіввугілля” учнем гірника підземного на ДКТ, з повним робочим днем під землею, відряджений в УКК на курси гірників підземних і МПУ. З 15.10.2009 р. по 18.11.2009 р. проходив практику учнем гірника підземного і МПУ на ДКТ, а з 26.11.2009 р. після закінчення курсів переведений гірником підземним 3-го розряду на цій же дільниці, з повним робочим днем під землею. 11.01.2011 р. звільнений по переводу на ВП “Шахта “Лісова” ДП “Львіввугілля”. 17.01.2011 р. прийнятий по переводу гірником підземним 3-го розряду на ВП “Шахта Лісова” ДП “Львіввугілля”. 06.12.2011 р. направлений в УКК на курси підземних прохідників, з 04.01.2012 р. по 29.02.2012 р. проходив практику на підземних роботах. Після закінчення курсів 05.03.2012 р. продовжив працювати гірником підземним 3-го розряду. З 07.05.2012 р. переведений прохідником 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах, де працював аж до звільнення з роботи. 30.01.2025 р. позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (профзахворювання).
У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у позивача погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. З 2023 року по сьогоднішній день позивач періодично звертається за медичною допомогою у зв`язку із наявністю задишки при незначному фізичному навантаженні, тупим болем в грудній клітці, важкістю у грудях при диханні, сухим надокучливим кашлем, підвищеною пітливістю, загальною слабкістю, болем у попереку, обмеженням рухів, порушенням ходу. Вказане підтверджується копіями витягу № 1197 із медичної карти позивача від 04.01.2024 року, виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 02.02.2024 року, виписки № 212/3.2 із медичної карти стаціонарного хворого від 25.03.2024 року, виписки № 285/3.2 із медичної карти стаціонарного хворого від 24.04.2024 року, витягу № 784 із медичної карти позивача від 18.06.2024 року, витягу із медичної карти позивача від 19.07.2024 року, медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного відділення КНП ЛОР «ЛОКЛ» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання (отруєння) від 31.07.2024 року № 756, виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 23738/1581 від 31.07.2024 року, виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 17.09.2024 року, витягу із медичної карти амбулаторного хворого від 11.10.2024 року, медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного відділення КНП ЛОР «ЛОКЛ» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання (отруєння) від 11.11.2024 року № 1184, виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 35223/2334 від 11.11.2024 року, витягу № 1704 від 02.12.2024 року, витягу із медичної карти амбулаторного хворого від 25.04.2025 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6559 від 15.05.2025 року, витягу № 685 від 09.06.2025 року, виписки № 9679 із медичної карти стаціонарного хворого від 17.07.2025 року, виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 27433 від 09.09.2025 року, витягу № 675 від 28.10.2025 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15909 від 18.11.2025 року, витягу № 1483 від 16.12.2025 року, виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2752 від 29.01.2025 року, виписки з медичної карти № 2572/1813 від 22.01.2026 року.
28.01.2025 р. Профпатологічним відділенням Львівської обласної клінічної лікарні надано повідомлення про професійне захворювання, виявлене у позивача, а саме: встановлено діагноз: Хронічний бронхіт 2 ст., стадія затухаючого загострення, пневмослероз, емфізема легень, ЛН-ІІ ст. Хронічна лівобічна п/крижова радикулопатія з помірним больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями, вегето-сенсорна поліневропатія в/кінцівок, що підтверджується копією даного повідомлення.
Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 15.10.2024 р. вбачається, що в період роботи на шахті позивач підлягав впливу ряду несприятливих виробничих факторів (вугільно-породний пил з вмістом діоксиду кремнію, непостійний переривчастий шум, вібрація, фактори мікроклімату (температура повітря, швидкість руху повітря, відносна вологість повітря), важкість та напруженість трудового процесу), що підтверджується копією даної характеристики.
Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2025 р. вбачається, що комісією встановлено, що позивач підлягав дії шкідливих факторів протягом стажу роботи на підприємствах вугільної промисловості 15 років 02 місяці (у цеху в умовах впливу шкідливих факторів), прохідником - 12 років 10 місяців (за професією), що підтверджується копією даного акту. Також відповідно до цього акту хронічне професійне захворювання виникло у позивача внаслідок роботи в шкідливих умовах праці за умов недостатньої ефективності засобів пилоподавлення (зрошення), невикористання засобів індивідуального захисту працівником, невикористання засобів малої механізації при переміщенні вантажів.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №97/25/499/В 05.03.2025 р. позивачу первинно встановлено 45% втрати працездатності та встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванні терміном на 1 рік, що підтверджується копією даного витягу. 
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) № 6-16/85 від 22.01.2026 р. у позивача підтверджено професійне захворювання та діагноз: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, пневмослероз, емфізема легень, ЛН II (другого) ст. Хронічна лівобічна попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. Вказане підтверджується копією даного медичного висновку.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 97/26/1469/В від 02.03.2026 р. позивачу встановлено 45% втрати працездатності та встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванні, що підтверджується копією даного витягу.
Судом також було досліджено та взято до уваги копію заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу з відміткою про ознайомлення з умовами праці від 12.01.2011 року та копію інформаційної довідки про надання додаткових відпусток ОСОБА_1 за період роботи та про отриману компенсацію при звільнені. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши сторони, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Судом встановлено, що з 21.09.2009 р. по 30.01.2025 р. позивач перебував у трудових відносинах на підприємствах вугільної промисловості ДП “Львіввугілля”, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що у зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у позивача погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями його медичних документів.
Судом встановлено, що у позивача підтверджено професійне захворювання та діагноз: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, пневмослероз, емфізема легень, ЛН II (другого) ст. Хронічна лівобічна попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок, що підтверджується копією медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) № 6-16/85 від 22.01.2026 р.
Судом встановлено, що позивачу встановлено 45% втрати працездатності та встановлено III групу інвалідності по професійному захворюванні, що підтверджується копією витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 97/25/499/В від 05.03.2025 р. та витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 97/26/1469/В від 02.03.2026 р.
Судом встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло у позивача внаслідок роботи в шкідливих умовах праці за умов недостатньої ефективності засобів пилоподавлення (зрошення), невикористання засобів індивідуального захисту працівником, невикористання засобів малої механізації при переміщенні вантажів, що підтверджується копією акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.02.2025 р.
Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц.
Судом в даній справі встановлено, що роботодавцем позивача не було виконано свого обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці (не було запроваджено використання засобів пилоподавлення (зрошення) достатньої ефективності, не було запроваджено використання засобів малої механізації при переміщенні вантажів), яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання (хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, пневмослероз, емфізема легень, ЛН II (другого) ст. Хронічна лівобічна попереково-крижова радикулопатія з больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями; вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок), що підтверджено документально, втрати працездатності й встановлення інвалідності (III група інвалідності по професійному захворюванні).
За таких обставин, враховуючи виконання робіт позивачем у небезпечних для здоров`я умовах, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди потрібно покласти на відповідача, як роботодавця, та позовні вимоги потрібно задовольнити повністю.
Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 1331 грн. 20 коп. судового збору.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд 

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Державного підприємства “Львіввугілля” (вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, м. Сокаль, Шептицький район, Львівська область, код ЄДРПОУ 32323256) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків та набуття професійного захворювання, у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з Державного підприємства “Львіввугілля” (вул. Богдана Хмельницького, буд. 26, м. Сокаль, Шептицький район, Львівська область, код ЄДРПОУ 32323256) судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий        Оприск  З. Л.