ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6573/25 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Воловик С.В., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_2 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач; ГУ ДПС у Черкаській області), в якому просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області: форми Р № 12803/23-00-24-05-01 від 03.09.2024 року про сплату 8448,50 грн, форми Р № 12790/23-00-24-05-01 від 03.09.2024 року про сплату 101381,94 грн, форми ПС № 12804/23-00-24-04-01 від 03.09.2024 року про сплату 340 грн, форми ПС № 12807/23-00-24-04-01 від 03.09.2024 року про сплату 1020 грн.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішино розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.
27 червня 2025 року представник відповідача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому зазначив, що рішення ДПС України за результатами розгляду скарги на спірне податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 06.12.2024, а тому строк звернення з цим позовом становить один місяць та закінчився 06.01.2025. Оскільки позивачка подала позов 06.06.2025, то вона пропустила встановлений строк на звернення з позовом і жодних поважних причин пропуску строку не зазначила.
Ухвалою від 04 вересня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву та встановив позивачці п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті недоліки шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку з обґрунтованими доказами на її підтвердження.
18 вересня 2025 року позивач подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення, в обґрунтування якої вказав, що навчання на денній формі та не можливість, у зв`язку із цим, працевлаштуватися вказує про наявність реальних, об`єктивних обставин, що унеможливили звернення до фахівця. Вказав, що оскільки граничний термін для оскарження до суду податкового повідомлення-рішення, встановлений пунктом 56.19 статті 56 ПК України, є меншим за термін для звернення до суду, встановлений у статті 122 КАС України, позивач вважав, що у цьому випадку застосовується норма пункту 56.21 статті 56 ПК України, якою встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативного - правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Зазначив, що причина пропуску строку для звернення до суду також полягала в колізії правових норм КАС України та ПК України, що не може слугувати підставою і для порушення її права на допуск до правосуддя та розгляду справи по суті, адже у позовній заяві наведений перелік підстав для визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, винесених ГУ ДПС Черкаській області.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року позовну заяву позивача залишено без розгляду.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору. Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Суд, з урахуванням зазначеного, дійшов висновку, що строк на звернення із цим позовом сплив 06 січня 2025 року, однак із позовом позивач звернувся 06 червня 2025 року згідно конверту (вх. суду № 29357/25 від 09.06.2025), тобто із пропуском строку звернення встановленого, п. 56.19 статті 56 ПК України.
Не погоджуючись з ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив про те, що позивач є студентом, немає грошових коштів на адвоката для складання позовної заяви.
Позивач відмітив, що граничний термін для оскарження до суду податкового повідомлення-рішення, встановлений пунктом 56.19 статті 56 ПК України, є меншим за термін для звернення до суду, встановлений у статті 122 КАС України, а тому у цьому випадку застосовується норма пункту 56.21 статті 56 ПК України, якою встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативного - правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
ОСОБА_1 звернула увагу, що згідно правових позицій Великої палати Верховного Суду строк звернення з позовом про оскарження податкового повідомлення - рішення становить 1095 днів.
Додатково апелянт зазначив, протягом строку дії воєнного стану суворе застосування судами строку звернення з позовом до суду може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Представник ГУ ДПС у Черкаській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване позивачем судове рішення - без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. 
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне. 
Предметом позову є податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Черкаській області: форми Р № 12803/23-00-24-05-01 від 03.09.2024 року про сплату 8448,50 грн, форми Р № 12790/23-00-24-05-01 від 03.09.2024 року про сплату 101381,94 грн, форми ПС № 12804/23-00-24-04-01 від 03.09.2024 року про сплату 340 грн, форми ПС № 12807/23-00-24-04-01 від 03.09.2024 року про сплату 1020 грн.
Колегією суддів встановлено, що позивач оскаржила вказані рішення податкового органу в адміністративному порядку до ДПС України. Рішенням ДПС України від 27.11.2024 № 35674/6/99-00-06-01-03-06 скаргу залишено без задоволення, ППР без змін. Рішення ДПС України від 27.11.2024 позивачка отримала 06.12.2024, що підтверджується роздруківкою про рух поштового відправлення (а.с.27).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 06.12.2024 завершилась процедура адміністративного оскарження спірних ППР.
Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. Зміст цієї норми свідчить, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору. Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Така позиція суду відповідає висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24.
Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не встановлює строку звернення до судуз позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення та не є відсильною до норми, яка їх встановлює, а отже, не є тим «іншим законом», яким встановлені спеціальні строки звернення до суду.
Строк у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, є саме строком давності, у межах якого за платником податків зберігається право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу, а не строком звернення до суду із такими вимогами.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів зазначає, що строк звернення із цим позовом до суду сплив 06.01.2025, однак із позовом позивачка звернулась 06.06.2025 згідно конверту (вх. суду № 29357/25 від 09.06.2025), тобто із пропуском строку звернення встановленого, п. 56.19 статті 56 ПК України.
Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
Відсутність грошових коштів на правову допомогу адвоката, на думку колегії суддів, не є поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до суду, оскільки позивач міг скористатися безкоштовною правовою допомогою адвоката.
Колегія суддів зазначає, що наведена позивачкою в заяві про поновлення пропущеного строку на звернення до суду «колізійна» обставина, яку вона вважає поважною з посиланням на частину четверту статті 122 КАС України та пункт 56.21 статті 56 ПК України, не вказують на поважність причин пропуску нею строку звернення до суду із цим позовом.
Позивачка у цій справі оскаржує податкові повідомлення-рішення від 03.09.2024 року, тобто після досить тривалого, часу відколи відбулася зміна у тлумаченні спеціального закону щодо застосування норм права, які регулюють питання строку звернення до суду з позовами про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, в результаті відступу від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, а тому ця обставина не може свідчити про погіршення становища платника податків, який звертається до суду більш ніж через три роки після встановлення відповідної судової практики.
Позивачка навела у заяві про поновлення пропущеного строку жодних об`єктивних причин, які б підтверджувалися належними доказами, за яких позивачка не могла звернутись до суду в місячний строк, встановлений пунктом 56.19 статті 56 ПК України, така заява не може вважатися обґрунтованою та не дає підстав для її задоволення, а отже, відсутні належні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Колегія суддів зауважує, що за усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.
Отже, зауваження позивача, що протягом усього періоду воєнного стану, запровадженого в Україні у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, колегія суддів також вважає неґрунтовними, адже запровадження в Україні воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення пропущених строків звернення до суду у всіх без винятку випадках та без з`ясування які саме обставини, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні спричинили пропуск строку звернення до суду з позовом.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду через пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду.
Таким чином, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року підлягає залишенню без змін.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року - залишити без змін.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 20 травня 2026 року.